Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Brooklyn, er I klar?
LIVE FRA BROOKLYN
Lav noget larm for Jo Koy!
Brooklyn!
Brooklyn, seriøst?
De spurgte, hvor jeg ville gøre det. "Der er kun ét sted, det er Brooklyn."
I publikum finder man alle farver, og sådan er New York.
Det stammer tilbage fra gamle dage i New York,
hvor de proppede alle på én ø og sagde: "I må sgu bare finde ud af det."
Så skete det her pludselig. Resten af verden kan lære noget.
Når jeg ser det her, bliver jeg glad.
Jeg ser jer og tænker: "Hold da kæft."
Det er det, vi har brug for. At grine.
Alle er så skide alvorlige lige nu.
Jeg gider ikke. Jeg vil hænge med folk, der vil more sig. Jeg vil grine.
Jeg har nået en alder, hvor jeg er pisseligeglad.
Jeg er træt af at hænge med folk, der ødelægger stemningen.
De negative pikhoveder.
Jeg kalder dem energivampyrer.
De suger energien ud af en.
Men vi hænger ud med dem alligevel.
Vi vil gerne gøre dem glade. Det er vores job.
"Lad os hænge ud med dem og gøre dem glade."
Og efter otte timer med det, tænker man: "Det var udmattende."
Ikke?
Nogle af jer griner ikke, fordi I har det pikhoved med i aften.
Nogle af jer lytter lige nu og gør sådan...
Kom af med det pikhoved i aften.
Slå op med ham i aften.
Det energifattige svin...
Kom du til et comedyshow med det lorteudtryk?
Fuck dig.
Dø. Farvel.
Gør det i aften på parkeringspladsen efter showet...
Jeg mener det! På parkeringspladsen: "Du hørte, hvad han sagde.
Vi er færdige. Det er slut. Du er nederen."
Så jeg spejder frem og tilbage, når jeg laver stand-up.
Jeg kigger efter dem med store grin og fokuserer på dem.
Jeg er pisseligeglad med andre.
Lige der... Det ligner, hun har hovedpine.
Sådan...
Lige der.
Ved hver joke, bare...
Hovedpine.
Jeg lever på din energi.
Mennesker elsker at hænge med andre, der morer sig.
Det smitter. Kinetisk energi. Vi er forbundne.
Vi to er forbundne. Skidt med alle andre.
Der er også en anden, jeg kigger på. Ham den sorte.
Hver gang han griner, klemmer han næsen med to fingre.
Se, lige der.
Seriøst!
Tror I, jeg finder på det?
Jeg så det.
Bihulerne gør vrøvl, hver gang jeg får ham til at grine.
"Den forpulede joke, Koy!"
Jeg er din næsespray.
Når de griner, griner de til.
Det føles godt at grine.
Det er Guds medicin.
Når man griner, frigiver det endorfiner. Det er ægte.
Det er ikke fantasi.
Gud gav jer det. Når man griner, frigiver det endorfiner.
Endorfiner æder det negative lort i en.
Man kommer til at leve længe.
Er du med ham? Han får et langt liv.
Han kommer til at være her længe.
Hans næse vil løbe, men han vil være her.
I kommer til at leve et langt liv.
Når endorfiner udløses, har man det godt.
Det er euforisk. Det fås kun gennem latter.
Derfor siger jeg: "Grin. Det er gratis."
Bare ikke i aften.
Ikke i aften.
Men i morgen.
Husk det her lort i morgen.
Det er gratis. Takeaway-latter.
Tag det med hjem, nys, bihule.
"Nårh ja, ham den sorte. Der var sgu ham den sorte."
Han gør det stadig.
Han gør det sgu stadig.
Dem skal man hænge ud med.
Tro mig, jeg scanner jer.
Nogle griner og smiler ikke. Fuck dem.
De dør i morgen.
De kunne have levet, men de har valgt at lade være.
De tog til comedy og grinte ikke. Fuck dem.
Dø. Farvel.
Farvel. Jeg er pisseligeglad. Farvel.
Det kræver så mange muskler ikke at grine.
Man må fysisk stoppe sig selv. Stramme alle muskler.
Stramt røvhul.
Ens røvhul er det strammeste i salen.
Der kommer små rosiner ud af røven på en.
Man kan ikke skide, fordi røven er så stram.
Derfor tænker alle, man er fuld af lort, for det er man.
Hans røvhul er helt åbent.
Helt åbent.
Hans røvhul er på vid gab af at grine.
Det er sjovt.
Åh gud.
Det føles godt at grine. Det gør det.
Hvorfor nægte jer selv at grine?
Det føles så skidegodt. Man bliver afhængig.
Er I nogensinde kommet sent på arbejde og har set de andre grine i pauserummet?
I begynder bare at grine og går hen mod dem: "Hvad?"
De griner ad jer, fordi I fandeme kommer for sent igen.
I vil være med.
I går aldrig hen til ulykkelige folk, vel? Nej! Hold jer fra det pikhoved.
Få de folk ud af jeres liv.
Omgiv jer med vindere og rigtige venner. De sociale medier har ødelagt alle.
De tror, alle er deres ven, fordi de følger en.
Det er ikke, fordi de kan lide en. De vil se, når man klokker i det.
Har I tænkt over det?
Som når I poster noget godt, og de folk, som I troede var jeres venner,
aldrig siger en skid?
De liker ikke engang billedet.
De lader som ingenting, men I ved, at de så det.
De så det fandeme, men de lader som intet.
De er ikke jeres venner, de er kraftedeme lus.
Fjern dem. Det er nemt. Slet.
Slet. I ender med fem venner.
Det er sikkert jeres forpulede familie.
Og to af dem hader jer også.
- Hvad hedder du? - Larry.
Jeg elsker dig. Du griner meget.
- Det føles godt, ikke? - Jo.
- Hvor gammel er du? - 46.
Man er altid nødt til at spørge asiater, hvor gamle de er.
Man er nødt til at spørge dem.
Beklager. Det er af respekt.
Gæt ikke. Prøv aldrig at gætte.
Jeg troede, han var ung. Han er røvgammel.
Han er røvgammel.
Han er kun yngre end mig, fordi han er fuld asiat.
Jeg har halvt hvid, så jeg... Jeg fik den hvide del, hvor...
Den hvide del sagde: "Jeg gør dig gammel."
Røvgammel.
Jeg kan lide dig, Larry.
- Har du børn? - Ja.
Fandeme ja. Hvor mange? Kun ét?
Tre? For fanden!
Hvor gamle er de?
Okay, jeg spørger senere.
Asiater er ligeglade med, hvor gamle deres børn er.
Pisseligeglade: "Hvor mange?" "Tre."
"Hvor gamle?" "Fuck det."
"Jeg ved det sgu ikke. Et, to og tre år."
Hvad? Det her røvhul kiggede op...
"Lad mig lige tænke over den engang, hr. Koy."
Er de teenagere?
- Femten, tolv og fem. - Femten, tolv og fem. Se selv.
Det er vores ansvar at minde dem om,
at det smukke skib, de sejler på,
dette sociale medie, det er sgu ikke ægte.
De lever i en tid, hvor de ikke ved, hvad der er ægte.
Alt, de har lært, er på 15 sekunder.
Femten sekunder! De kender allerede verden.
Efter 15 sekunder ved de,
at sorte ikke kan lide dem her, og at hvide mennesker hader alle.
Og at asiater vil overtage verden.
Alt dette på 15 sekunder, og vores ungdom ser det lort.
De forbruger det.
De optager den information og baserer deres sandhed på det.
Vi må få dem til at indse, at det er forkert.
Man er nødt til at gå ud og se noget lort.
Stop med at gemme jer og lade sociale medier vise,
hvem der har ret.
Gå derud og find selv ud af det.
I Brooklyn ser man hvide, asiater og sorte,
og vi elsker fandeme at grine ad de samme ting.
De siger, at sociale medier skal hjælpe os socialt, men det gør de ikke.
Det burde hedde anti-sociale medier. De hænger ikke ud med nogen.
Børn kan ikke finde ud af at sige hej til andre.
De glider bare ind i DM og sender en forpulet emoji.
Det er deres scorereplik.
En aubergine, som det sprøjter ud af.
Svarer hun ikke: "Fint nok."
Det handler om kvantitet.
Glad ansigt med hjerteøjne.
Hvad er det?
Der er ingen fare, ingen opbygning. Det får man ikke selvtillid af.
Hvis jeg var interesseret i en pige,
gik der fem måneder med at glo på hende.
Med pletter på brystet.
Mad i mundvigen.
"Snak med hende." "Vent."
Endelig gik jeg op. "Jeg synes, du er megasej.
Farvel!"
Gæt, hvad der skete?
Intet.
Man gik bare hjem og onanerede.
Grædende: "Hvorfor sagde jeg det?
Hvorfor sagde jeg det til hende?"
De har det så godt. De har det virkelig godt.
Måske bør vi fjerne ting, så de føler sig ydmyge igen.
Virkelig ydmyge. Forstår I?
De tager billeder. Alle børn tror, de er fotografer.
Og det gør vi også.
Men jeg kender forskellen på mit billede og deres.
De fatter intet.
De har så mange chancer for at tage et billede. Selfie!
Har I set dem...
"Spontant."
Hvordan tager man en spontan selfie? Hvad fanden?
"Der var den." Hvad?
"Du tog 1.000 billeder! Selvfølgelig var den der!"
"Filter. Stræk.
Stræk. Filter. Stræk. Læg online. Tekst: Skør."
Hvad?
Så viser de det til alle: "Se, 400 har synes godt om mit billede."
Ingen synes godt om dit forpulede billede. Ingen.
Folk taster og scroller bare.
De ser ikke engang på det. "Scroll."
Ingen kiggede på dit satans billede.
Som børn skulle vi synes om billeder, for man fik vist billedet fysisk.
"Se lige det." "Hold da op! Det er vildt!"
"Ja, det er sejt, ikke?" "Jo."
"Okay. Fedt."
Måske burde vi gøre det.
Give dem et engangskamera. "Værsgo. Tag selfier med det.
Du har 12 forsøg, så du må hellere...
Du har 12 forsøg, røvhul, så sørg for, at den er der."
Lad os se dem prøve at få alle med på billedet.
Og vente på, at blitzen er klar.
"Hvorfor kiggede du?
Nu er jeg nødt til at genoplade, røvhul!"
Og så skulle man...
De skulle fremkaldes.
De skulle i en konvolut med navn på,
og så fik en fremmed dem: "Her, personlige billeder af mig."
Der gik en uge, før billederne var klar.
I en hel uge: "Jeg håber sgu, de blev gode.
Jeg håber, et par blev gode."
Når man hentede de fremkaldte billeder: "Næ. Fuck, nej.
Ude af fokus. Lort. For fanden. Røde øjne?
Forpulede røde øjne."
Så var der én god.
Man tænkte: "Ja! Sådan." Så spurgte man: "Må jeg få kopier?"
Spørg børnene nu.
Nu har vi kun kameratelefoner, og de børn aner ikke, hvad en lysplet er.
Spørg dem om lyspletter. De aner ikke, hvad vi taler om.
Lyspletter er, når billedet fremkaldes,
og en cirkel af lys svæver over nogen på billedet.
Gæt, hvad min mor troede, det var. "Din bedstemor kom til julefesten.
Din bedstemor kom til festen, Joseph! Hun kom til julefesten.
Hun er ved kartoffelsalaten, Joseph.
Det er hendes opskrift. Hun lavede din kartoffelsalat.
For guds skyld, Joseph! Hun elskede dig så højt, Joseph."
Linsen var beskidt. Det var en beskidt linse!
Det billede stod ved husalteret i seks måneder.
Jeg har vel nået den alder.
Fysisk og mentalt er jeg blevet til min far. Det er sært.
Jeg tror alle, vi bliver sådan. Vi forvandler os alle til det lort.
Bare vent og se. Det skal nok ske for jer unge røvhuller.
Lort går i stykker, og man siger gamle ting.
Jeg sagde "fornøjeligt" forleden.
Min søn drillede mig straks. "Se lige den fornøjelige bygning."
Han sagde: "Sagde du 'fornøjelig'?"
Jeg sagde: "Åh gud, ja." Min far plejede at sige sådan noget...
Da jeg var barn i 80'erne, elskede jeg breakdance.
Jeg lyttede til alt.
Jeg lyttede til Doug E. Fresh, Slick Rick, Beastie Boys. Det hele.
Min far sagde: "Lytter du til det der hippe-hoppe?
Skal det forestille musik? Det der hippe-hoppe?
Det er et modelune. Lyt til noget ægte musik, ikke hippe-hop."
Så havde han pisset mig af: "Fuck dig, far. Det er fremtidens musik."
"Vi får at se." Og jeg havde fandeme ret.
Jeg havde ret.
Men nu er hiphop gået videre til noget andet lort.
Nu lyder jeg som min far og siger:
"Har du hørt det der mumlefis?
Har du hørt det mumlefis? De siger ikke engang ord."
"Mumlen. Dumt, mumle, ord. Mumle, ord."
Min søn siger: "Hold kæft, far. Din musik er lort."
Det pisser mig af, fordi jeg ved, jeg har ret.
"Du skal sgu ikke sige...
Du skal fandeme ikke sammenligne din rap med min. Du kan ikke..."
De var fandeme poeter. De var digtere. De kunne danse.
Biggie døde for 30 år siden.
Spiller man en Biggie-sang i dag, flipper hele klubben stadig ud.
I ved, jeg har ret.
For fanden...
Misforstå mig ikke. Mumlerap er fængende, men hvad fanden er det, de siger?
...livsstil
Jeg mumlede bare og sagde ét ord! Fuck jer!
...livsstil
Hold nu kæft! Beklager.
Nogle ved ikke, hvilken sang...
Kan du spille den? Bare spil den.
...livsstil
...min livsstil
...begynder
Hold nu kæft!
Hold nu...
Hvis jeg lyder gammel, så fint.
Beklager, men spiller I Biggie, så flipper alle ud.
Spil Biggie.
Kom så!
Vildere end snittet
Tjener gysser som en hval Stanken er ikke gal
Pink sko, mine Detroit-venner
Timberlands til mine folk i Brooklyn
Stop! Hvad?
Timberlands til mine folk i Brooklyn
Hvad fanden?
Det var kun derfor, jeg ville filme den her special i Brooklyn.
Man lægger sig ikke ud med Biggie.
Biggie fik alt til at lyde sejt. Selv hans tunge åndedræt var lyrik.
Hans ord gav mening. Han var digter.
- Og hvis du ikke vidste det... - Ved du det nu!
Sådan, Brooklyn!
Jeg elsker det.
I er så sjove.
Jeg ved, jeg konstant taler om alder, men det passer.
Jeg har nået en alder, hvor ting strammer sig og føles skidt.
Tømmermænd varer længere. Ikke kun én dag.
De varer fire til fem.
Derfor skal alle I unger nyde det.
Druk og lortemad indhenter jer.
Mælk?
Ind med den mælk, unger. Liter efter liter på jeres cornflakes.
Jeg elsker det lort.
Cinnamon Toast Crunch! Jeg åd tre skåle efter midnat.
Tre skåle Cinnamon Toast Crunch!
Og så drak man mælken. Det blev til horchata.
Ikke mere.
Jeg er laktoseintolerant.
Hvad fanden? Hvornår skete det?
Pludselig er mælk gift.
Gæt, hvordan jeg fandt ud af, jeg er laktoseintolerant.
På en date.
På en forpulet date.
Alt gik godt, jeg bestilte dessert, og hun sagde: "Lad os dele."
Vi spiste æbletærte. Jeg tog halvdelen af isen. Alt gik fint.
På vej hjem var alt fint.
Jeg så på hende og tænkte: "I aften bliver snablen dyppet."
Men min mave sagde: "Niks."
"De satans bremser."
Bremserne!
Jeg gav bremserne skylden.
Der ville ikke ske noget. Intet.
Jeg kunne ikke tage hende med hjem.
Hun sutter ikke min pik, mens T-Rex brøler.
Forestil jer det. Hun tænker: "Åh gud."
Jeg troede, det var bremserne.
Jeg kan ikke drikke mælk.
Jeg savner mælk så meget.
Jeg prøver stadig at snyde mig selv.
Sent om aftenen spiser jeg lynhurtigt en skål cornflakes.
Spiser jeg hurtigt, falder jeg i søvn.
Så min hjerne måske ikke opdager det.
Og så falde i søvn. Så siger mit røvhul: "Der er noget gift.
Vi frigiver giften, mens du sover. Værsgo, hr. Koy."
For to år siden fik jeg iskias.
Hvad fanden?
Det anede jeg ikke. Det skete bare lige pludselig.
Nogle af de unge tænker: "Hvad fanden er iskias?
Er det på Spotify?"
Jeg har iskias.
Pludselig låste min iskiasnerve. Den stoppede bare.
Den virker ikke. Min iskiasnerve. Ja!
Og jeg kan genkende alle, der har iskias.
Det er det fede ved det. Vi er som en bande.
Iskias genkender iskias.
I behøver ikke hæve hånden. Jeg kan se det.
Jeg ved, hvem der har iskias. Bare se på...
Især dig! Du sidder sidelæns.
Som om han glider ind på 2. base.
Jeg vidste ikke, jeg havde iskias.
Jeg vidste ikke, det var så slemt, før min sidste special, Live at the Forum.
Jeg klippede den, så mig selv og tænkte: "Hvad sker der for min gang?"
Jeg husker, at mit ben gjorde ondt, da vi filmede.
Jeg vidste ikke, det kunne ses, før jeg klippede den.
"Hvorfor fanden går jeg sådan?"
Gå hjem i aften og se starten: "Mine damer og herrer, Jo Koy."
Jeg siger: "Hvad så, Los Angeles."
Hvad fanden?
"Hvad er der galt med min gang?"
Jeg måtte gå til lægen og finde ud af, hvad der var galt.
Forresten, hvis der er en læge her i aften...
Find din medfølelse frem igen.
Hun var sådan...
Læger har mistet deres medfølelse.
Pludselig behandler de patienter som kunder.
Ikke dig, du virker som en glad person.
Men tag den lige med ro. De spytter bare dårligt nyt ud.
Stop. Vi har også følelser.
Jeg sagde: "Jeg ved ikke, hvad der sker,
men mit højre ben låser hele tiden. Jeg dyrker ikke sport.
Det gør ondt fra hoften til knæet."
"Det er din iskiasnerve. Tidligt stadie af iskias.
Du skal strække iliotibial-båndet ud.
Du skal strække det ud. Har du en skumrulle derhjemme?"
Jeg sagde: "Tror du, jeg har kuren, når jeg kun lige har hørt om det her?"
"Undskyld, hr. Koy. Ja...
Du kan få en skumrulle i enhver sportsbutik.
Læg den på jorden mellem hofte og knæ og rul frem og tilbage.
Det vil gøre ondt, men du skal gøre det ofte.
Det vil lette presset og strække båndet ud."
"Du har sikkert ondt i lænden." "Ja, det har jeg."
Han sagde: "Det vil lette presset.
Og normalt påvirker det balderne.
Men du har ikke nogen."
"Siger du det bare sådan, som om det ikke er sårende?"
Han sagde: "Gud, nej. Det beklager jeg, hr. Koy.
Jeg mente det ikke sådan. Gør dine balder ondt?"
Jeg sagde: "Nej."
Han sagde:
"Netop.
Fordi du ikke har nogen."
Det fuckede mig helt op.
Det knuste mig virkelig.
Alle kvinder skal vide, mænd er ligeglade med deres røv.
Vi er ligeglade. Vi har den røv, vi har.
Vi vågner ikke og tænker: "I dag er røvdag til fitness."
Vi er ligeglade. Vi laver ikke crunches, squats eller noget.
Vi har den røv, vi har.
Men mit ego var såret,
fordi en lægefaglig ekspert, der ved, hvordan en røv ser ud,
ikke kunne finde en på mig.
Han kiggede om bag mig og sagde: "Lommer."
Da jeg kørte hjem helt knust, tænkte jeg: "Jeg må da have noget.
Har jeg slet ikke nogen røv?
Jeg må da have lidt røv. Det kan ikke passe, jeg ikke har en røv."
Jeg tog hjem, og det var første gang, jeg nogensinde kiggede på min røv.
Jeg havde seriøst aldrig kigget på den før.
Jeg tænkte: "Umuligt."
Jeg tog alt af, stod foran mit høje spejl og gjorde sådan her.
Og jeg har ingen røv.
Jeg har ingen røv. Intet.
Jeg har en lang ryg.
En virkelig lang ryg.
Og så et røvhul for enden.
Der er et røvhul for enden.
Min behårede røv ligner en velkomstmåtte,
hvor røvhullet hænger og dingler fra rygmarven.
Jeg gjorde sådan...
Jeg har bare et par ben, der stopper ved skuldrene.
Hvad fanden er det?
Lige i det øjeblik tænkte jeg på alle piger, der har datet mig:
"Hvorfor blev de?"
Det er forfærdeligt.
Den allerførste gang, vi var sammen,
burde hun være gået.
Alle piger burde være løbet skrigende bort.
For jeg taler lort i sengen.
"Jeg er klar på runde to efter en toilettur."
På vej derud siger min røv:
"Ja, vi vender tilbage. Hold fissen våd, smukke.
Vi kommer snart tilbage og knepper den fisse, skatter."
Hvorfor fanden blev hun?
Nu taler jeg til alle fyre her.
Hvis I dater en kvinde eller er gift,
så skal I sætte pris på hende, for hun elsker jer for jer.
Jeres sjæl og hjerne er det, hun er forelsket i.
Ikke jer fysisk. Jeg sværger.
Det er ikke jer. Hun elsker jeres sjæl.
Det er det, hun elsker. Husk det. Jeg mener det.
En flot fyr tænker: "Du mener ikke mig."
Fuck dig. Også dig.
Du har et lækkert ansigt, indtil du tager tøjet af,
og så ligner du et smeltet stearinlys.
Bare sådan...
Du har et rødt modermærke med hår, der stikker ud.
Jeg går i Polo-undertøj. Det er mit yndlingsmærke.
Det er det samme på begge sider. Bagpå står der:
"Polo by Ralph Lauren."
Foran skubber min mave på, og der står...
Det står der. Det ligner ikke det på pakken.
Der er fyre herinde, der ved, hvad jeg mener.
Der står ikke "Hanes", der står "Nanes".
Ja. Dig, din skiderik. Og dig og dig.
Alle fyrene her i aften.
Det sker i aften, ikke?
Alle de endorfiner i hendes krop.
Hun vil sutte den pik.
Den pik, der sidder ved... Maven, der er lige over pikken.
Hun løfter den forpulede, behårede...
Den behårede mave, der presser jeres pik ned.
Jeres smukke dame vil løfte den: "Jeg vil sutte den pik.
Jeg sutter den bjørnepik i aften, ikke?
Lav lyden, ellers sutter jeg ikke i dag."
Så skal I sige...
Ja.
"Fucking fnug! Er det fnug i din navle?
Lav lyden, ellers sutter jeg ikke."
Ja.
Ved I, hvad der er skørt?
Jeg hører nu under kategorien "zaddy".
Jeg er kraftedeme en zaddy. Se lige.
I jubler. Stop det.
Stop. Jeg falder ikke for det. Der er fyre, der falder for det lort.
Gå ind på Instagram. Der ser I #zaddy.
Klik på det og se fyre som mig i idiotiske stillinger som...
Men så i...
I kommentarfeltet siger folk: "Åh, zaddy. Okay, zaddy. Se lige dig, zaddy."
Jeg falder ikke for det lort.
I er ikke klar til zaddy. Hvis I er i tyverne, så bliv i tyverne.
I trediverne, så bliv i trediverne.
I er ikke klar til zaddy. Zaddy er en særlig type fyr.
"Jeg mangler en zaddy, der tager sig af mig."
I skal sgu også tage jer af zaddy.
Zaddy har iskias.
Hvad fanden taler I om? I er ikke klar til zaddy.
Hvad hvis vi skal bolle, og jeg har glemt CPAP-maskinen?
Hvad fanden gør I så?
Vi boller, og jeg har ikke CPAP-maskinen... Jeg ligger bare der...
I siger: "Zaddy!
Hvad er der galt, Zaddy?
Zaddy!"
Jeg vil have en erfaren kvinde,
der ved, hvad der skal gøres, når det sker.
Jeg vil have, at hun siger: "Lad os gå hjem til mig."
"Jeg har ikke min CPAP." "Min eks havde to."
"Der er en i mit skab." "Hold da kæft."
"Jeg købte destilleret vand i dag." "Seriøst?"
Her er lidt information til de unge damer derude.
Hvis I er på bar, og en zaddy kommer op og taler til jer...
Hvis han står sådan her...
Lad mig bruge skamlen.
Han står sådan her og taler: "Jaså?"
Sådan står en zaddy, når han taler: "Jaså?"
Det er ikke for at være sej.
Det er varmt.
En kugle er klistret til låret.
Sådan løsner man kuglen fra låret.
Man skal bare...
"Helt klart."
En klistret-kugle-bevægelse.
Har I set fyre snakke og gøre sådan her?
"Nej! Tager du pis på mig?
Du tager sgu da pis på mig!
Seriøst?
Det er fandeme for vildt!"
Det er hans kugler.
Der er klistrede kugler her.
Der er mange klistrede kugler her. Se på dem.
Ham her sidder med spredte ben.
Pisseligeglad med sidemanden.
Kuglerne er nænsomt placerede på puden.
Samler de benene, sidder kuglerne som i en isvaffel.
Typisk fyr med klistrede kugler.
Nu ved I det, damer.
Nu ved I det, når I er på arbejde igen.
Ham fra regnskab kommer hen til jer.
"Rebecca, nogle af fyrene og jeg tager på Starbucks.
Du vil have en Frappuccino eller noget?"
"Du skal fandeme holde dig fra mig, Steve."
"Nogen er vist lidt gnaven."
Jeg lavede den joke for længe siden, da min søn var...
Han var otte eller ni år gammel.
Jeg havde ham med overalt backstage.
Jeg drillede publikum og lavede den joke.
Bagefter: "Hvad syntes du?"
Han sagde: "Det var godt, far, men jeg forstod ikke den ene joke."
"Hvilken joke?" "Den med kuglerne på låret.
"Jeg forstår ikke den joke, far.
Kugler på låret. Hvorfor var det sjovt? Jeg forstår ikke."
Jeg sagde: "Det er ikke meningen, du skal forstå. Du er ni.
Dine nosser sidder stadig ved pikroden."
Der sidder niåriges kugler.
Ved pikroden.
Din pik er som en blaffer med en sej rygsæk på."
Min pik er en vejrbidt rejsende med en lortekuffert: "Kom nu!
Hjulene er sgu i stykker."
Min søn er 20, og nu vil jeg sikre, han lever det rette liv.
Desværre er det en anden generation.
Jeg prøver at følge med, men de er galt på den.
Jeg ved, de er galt på den. De er lidt bløde. I er bløde.
Mobning. Jeg fatter ikke det her med mobning.
Nogle forældre nu tænker:
"Du forstår ikke, hvad min søn oplever."
Men I forstår ikke, at med mig...
Ved I, hvem der var min skoles værste bølle?
Min mor! Hun sagde det værste lort.
Det værste lort.
Sagde nogen lort i skolen, sagde jeg: "Det sagde min mor i morges."
Hvad fanden?
Han er blød.
Det er en anden tid nu.
Jeg prøver at indhente det, men kan ikke. Og min søn er i den alder. Han er 20.
Forstår I? Han er 20. Jeg må sørge for, han er klar.
Det må jeg sørge for som forælder.
Men han er ikke klar.
Det er han ikke.
Han er ikke klar til resten af befolkningen.
Det ville være forkert, hvis jeg sendte min søn ud i den virkelige verden.
Folk ville sige: "Hvis knægt er det?
Hvem har sendt ham herud?"
Han er ikke klar.
Gav jeg min søn en ordentlig stak penge i dag og sagde:
"Afsted, nu er du på egen hånd,"
ville han komme om seks timer: "De tog mine penge."
Børn har det hele i dag.
Er min søn sent ude med venner? Uber.
Så hurtigt.
Er han sent ude: "Undskyld, far. Jeg tager en Uber." Bum.
Jeg kan følge den online, for jeg betaler.
"Uber Black? 49,99 dollars. Hvad fanden?
Det er halvanden kilometer."
Ren luksus. Det er det, de ikke forstår.
Der var ikke noget, der hed Uber. Hvad fanden?
Var jeg sent ude på en hverdag
og ringede til min mor: "Vil du hente mig?"
"Nej. Jeg har allerede pyjamas på
og taget mine natcremer på.
Bare kom hjem nu."
"Hvordan? Ingen har en bil."
"Så løb.
Løb."
"Det er halvanden kilometer!" "Løb hurtigt."
"Ikke stoppe. Bare løb, så hurtigt du kan. Selvom du bliver træt, må du ikke stoppe."
Klokken et om natten.
Pissemørkt.
En bil uden lygterne tændt.
"Han vil voldtage mig!"
Jeg blev næsten voldtaget ti gange.
Men det er min pointe. Jeg kom aldrig sent hjem igen.
Når solen begyndte at gå ned: "Jeg må hellere hjem."
Uber Eats. Seriøst. Min søn...
Når der ikke er noget mad: Uber Eats.
"Far, jeg Uber. Der er ingen mad." "Okay, fint."
Jeg ser regningen: "Hvad? Cheesecake Factory?
Inviterede du dig selv på middag?
Var du på date, eller hvad? Fik du også dessert?
Og du gav også gode drikkepenge?
Du gav drikkepenge!
Du gav fandeme drikkepenge. Hold da kæft!"
Fanden er det? Uber Eats!
Han kender ikke til No Eats.
Ingen mad.
Jeg ringede så tit til min mor på arbejde:
"Der er ikke noget at spise." "Kig i køleskabet."
"Jeg har kigget ti gange, og det er bare det samme hver gang."
"Kig igen. Kig. Hvad er der?"
"Ketchup."
"Smag.
Sådan. Der har du smag. En god start.
Hvad ellers, Joseph? Hvad er der ellers derinde?
Du har smag. Hvad er der ellers til et måltid?
Hvad er der udover smag?"
"Der er...
Der er en skive ost med fire hårde hjørner."
"Okay. Godt. Bræk de hjørner af,
for midten er stadig god.
Den bliver langsomt rådden, så spis den, før den bliver dårlig.
Du har du bare en rund ost."
Jeg fik en rulle ketchup-ost.
Hvad fanden?
Det er applikation. Det er problemet.
De ved ikke, hvad en applikation er. For denne generation er applikationer alt.
Det kan være spil.
Alt, de downloader, er en applikation.
De har applikationer, der hjælper dem med at skaffe et job.
De kan ikke engang selv skaffe et job.
De ved ikke, hvor hårdt det er at bede om et job.
De har ikke den evne. Alt er så nemt.
De har applikationer, der udfylder jobansøgninger.
Man skriver det bare ind.
Man siger: "Jeg kan godt lide...
Jeg kan lide kaffe. Jeg vil arbejde på en kaffebar.
Jeg vil arbejde en kilometer fra mit hjem.
Jeg vil tjene så meget.
Jeg kan kun arbejde så meget på grund af fodbold."
Så siger appen: "Vi har noget til dig.
Det er lige for enden af gaden. De venter på dig.
De har sagt ja til din løn,
så gå hen til dit nye job og mor dig forresten til fodbold."
"Tak, app."
De fik sgu et arbejde uden at knokle.
De har sgu ikke prøvet at gå i shoppingcenteret...
...i en grim, knappet skjorte
og pissebeskidte tennissko,
og med skjorten nede i nogle uduelige bukser.
Og man kigger på butikkerne.
Man går ind: "Søger I folk?"
"Nej. Ikke dig."
Spørg teenagere, om de har set en jobansøgning før.
De aner intet.
Man skulle bede om en ved kassen.
Det var et tykt ark... En hel skriveblok, og man fik kun én af dem.
"Her."
"Kun én?" "Ja, kun én."
Så udfyldte man den i spiseområdet.
Med kuglepen. Ingen blyant.
Så man måtte ikke klokke i det. Jeg skrev altid navnet forkert: "Fuck!"
Jeg måtte strege "e" ud, tegne en pil og skrive et "p".
Jeg hedder Joseph, ikke "Josepeh."
Men jeg elsker det. Jeg elsker at være far, Larry.
Man må bare lære børnene.
Jeg ved, der er teenagere her i aften.
Jeg ved ikke hvor, men I er her.
Lige der?
Hej. Hvad hedder du? Teenageren. Den gamle fyr siger: "Mig?
Mig?
Steve."
Hvorfor fanden hørte du mig sige "teenager" og tænkte,
jeg bad om dit navn?
Han sidder sgu med en whisky sour.
Hvad hedder du deromme?
Caleb. Hej, hvor gammel er du?
- Tolv. - Tolv. For satan da.
For satan.
Okay.
Du har lært meget i aften, hva'?
For satan.
For pokker da!
Så...
Det her er altså din mors skyld. Hun har fucket op...
Men du er 12. Din mor vidste det. Det står på billetten.
"Ikke for børn." Så kom ikke til mig.
Hvis Caleb gør sådan her...
"Fuck!"
Er han en god dreng?
Gør han rent på værelset, når du beder ham om det?
Nej? For fanden, Caleb!
Gør rent på dit forpulede værelse. Det er din mor!
Du skal gøre, hvad din mor siger, Caleb.
Når hun siger: "Gør værelset rent," siger du: "Hvor mange værelser, mor?"
Det er din mor.
Det er din mor!
Alle unger herinde skal forstå det. Det er jeres mor. Lyt til hende.
Tal hende aldrig imod.
Tal din far imod. Er din far her? Er det ham?
Tal din far imod.
Sæt din skide far på plads. Det er nu.
Det vil din far sætte pris på.
Siger din far noget til din mor, sætter du ham på plads.
Sæt det møgsvin på plads. Som med min stedfar, Fred.
Han sagde noget til min mor, og jeg tænkte:
"Jeg siger noget, som: 'Du skal aldrig...'" Jeg var på mit værelse.
"Du skal sgu aldrig tale sådan til min mor!"
Jeg ventede, til han vågnede næste morgen.
Han lavede madpakke, og jeg kom ind i køkkenet:
"Tal aldrig sådan til min mor, Fred.
Du skal respektere min mor, hører du?" Fred er 193 centimeter høj.
Han lænede sig bare ind sådan her:
"Du ved vist ikke, hvem du taler til, knægt.
Smut du ind på dit værelse og tænk over det."
Jeg sagde: "Okay, men husk, hvad jeg sagde.
Tal ikke sådan til min mor."
Så gik jeg ind på værelset. Men ved du så hvad, Caleb?
Ved aftensmaden sagde Fred: "Knægt, jeg er ked af det, jeg sagde.
Jeg skal nok respektere din mor. Jeg vil aldrig gøre sådan foran dig."
Forstår du?
Så gå hen til din far, pust dig godt op.
Gør sådan her: "Hvad fanden sagde du lige?"
Gør sådan, Caleb.
"Hvad fanden sagde du til mor?"
Knyt næven.
Gør det, Caleb.
For din mor vil stå lige bag dig og sige:
"Ja, gentag, hvad du lige sagde. Sig det til din søn, pikhoved. Sig det!"
Fordi din mor har din ryg. Husk det.
Alle børn skal huske det.
Jeg taler aldrig til pigerne.
I må klare jer selv.
Jeg har en anden indstilling. Det er noget andet med teenagepiger.
De skal nok... De gør det altid rigtigt.
Mine to søstre gjorde det rigtigt. Min søster Gemma.
Hun styrer stadig Jo Koy Entertainment.
Hun styrer hele cirkusset.
Jeg har intet at sige.
De klarer sig.
Jeg snakker altid lort til drengene. De er altid ens.
Så jeg taler til jer møgsvin.
Næste gang din mor siger, du skal gøre værelset rent, Caleb,
siger du: "Hvor mange?"
Mødre, når jeres børn svarer igen
og siger pis som: "Jeg er træt, jeg gør det i morgen..."
Fuck det.
I mødre skal fortælle børnene, hvad I har gjort.
Sig det i grafiske detaljer.
I pinefuldt grafiske detaljer.
"Jeg er træt. Jeg gør det i morgen."
Fortæl dem, hvad I gjorde.
"Gør du det i morgen? Fordi du er træt?
Sagde jeg også det til lægen, da jeg skulle føde dig?
'Jeg er træt, jeg gør det i morgen?'
Nej, jeg lod dig rive min fisse i småstykker."
Og nu tænker nogle kvinder her: "Det er lidt i overkanten."
Nej. Det er ikke nok.
Et eller andet er sket, der har taget den superkraft fra jer.
Alle kvinder burde prale over det.
I er de eneste, der kan klare det.
Men I må ikke prale over det.
I burde sige: "Du flænsede min fisse."
Og vil de ikke lytte, så vis dem det.
Vis fissen. "Se, hvad fanden du har gjort."
Så skal han nok pudse vinduerne.
Caleb, jeg var der.
Jeg så hende ligge i sengen, da hun skulle føde.
Jeg husker alt. At ae hendes hoved,
og så pludselig dukkede en fyr op mellem benene på hende.
Det var ikke lægen, vi kendte.
Et eller andet pikhoved dukkede bare op og sagde...
"Vi må lave et snit."
Jeg sagde: "Et kejsersnit?"
"Nej, det er for sent til det."
"Det er vi forbi." "Jamen... Er der så et andet snit?"
"Er der et kongesnit eller grevesnit?"
"Nej. Vi er forbi kejsersnittet. Din søns hoved er for stort.
Så vi må skære vaginaen op.
Vi laver et lille snit på vaginaen.
Og jeg sagde...
Præcis den lyd, lavede jeg.
Lægen sagde: "Vi må træffe en beslutning nu!"
Jeg sagde: "Vent!
Det er meget information.
Du siger lige pludselig, at I vil skære hendes fisse af?
Det vidste jeg ikke. Det har ingen vist mig på video.
Så vent lige, det er sgu en stor beslutning. Vent!
Skat!
Vores søns hoved er for stort.
Og han dør, medmindre de skærer i din vagina.
Lægen skal vide, om han må det,
ellers dør babyen. Hvad vil du gøre?"
Og så blev Angie til Hulk Hogan fra WWE.
Hun kiggede på lægen og sagde: "Skær min fisse nu, mester.
Skær i den fisse og hiv det pikhoved ud af min fisse lige nu, mester."
Og jeg sagde...
Jeg kiggede på lægen. Han havde allerede kniven.
Den så ikke kirurgisk ud, nærmere en jagtkniv.
Og han stak hende i fissen.
Og så faldt min søn ud.
Så sagde jeg... og besvimede.
Der var tre personer på fødestuen.
Hendes mor, min mor og mig.
Og alle var pisseligeglade med mig.
Min mor gav mig lugtesalt, så jeg vågnede. Hun sagde: "Rejs dig. Din søn er her."
Alt var i en tåge.
Der lå en ting på hendes bryst.
En "ting," for det så ikke menneskeligt ud.
Den var bleg, grøn og grå. Blodpletter overalt.
Hævede øjne.
Munden ledte bare efter noget at sutte på.
Aflangt hoved.
Jeg sagde: "Hvad fanden er det? Hvis er det?"
Caleb, ved du, hvad jeg så, da min søn lå der?
En slange stak ud fra maven. Vidste du det?
Gæt, hvor slangen førte hen, Caleb. Gæt.
Ind i hendes fisse.
Som var min søn en iPhone, og hendes fisse en stikkontakt.
Der holdt ham i live og opladede batteriet.
Se på din mor.
Se på din mor. Det gjorde du mod hende.
For 12 år siden.
Og så sagde lægen: "Vi må have resten ud."
Jeg sagde: "Resten af hvad?"
Hun pressede, og så kom en Gucci-taske ud.
Der kom en Gucci-taske ud af fissen.
Så gjorde jeg sådan... og besvimede igen.
Og jeg vågnede igen.
Lægen holdt navlestrengen foran mit ansigt.
Han gav mig en saks: "Bring din søn til verden."
Men den var for hård at klippe.
Jeg sagde: "Den er for hård til at skære." Så tog han kniven...
Blod ramte mit ansigt. Jeg gjorde sådan... Jeg besvimede sgu igen.
Jeg troede, han havde myrdet min baby.
Men det var ikke engang den værste del, Caleb.
Vil du høre den værste del?
Okay.
Da jeg vågnede, Caleb,
var lægen ved at sy hendes fisse sammen igen.
Se på din mor. Det gjorde du mod hendes fisse.
For 12 år siden. De syede fissen sammen igen.
Ingen bedøvelse. Det var ren middelalder.
Det skete, Caleb.
Det skete. Se på din mor! Og så vil du ikke gøre rent?
Jeg elsker jer. Mange tak.
Brooklyn, New York, giv en hånd mere
for Jo Koy!
Jeg elsker jer, Brooklyn. Tak.
Tusind tak.
Hav en god aften.
Tekster af: Jesper Sodemann