Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Brooklyn, oletko valmis?
Annetaan aplodit Jo Koylle!
Brooklyn!
Brooklyn, oletteko tosissanne?
Minulta kysyttiin, missä haluan esiintyä. On vain yksi paikka. Se on Brooklyn.
Kun yleisöä katsoo, voi nähdä kaikki värit.
Se on New York.
Se alkoi jo kauan sitten New Yorkissa, jossa kaikki ahdattiin tälle saarelle.
"Hei, vittu, tulkaa toimeen."
Sitten yhtäkkiä tämä tapahtui.
Muun maailman pitää ottaa opiksi.
Kun näen tämän, olen onnellinen.
Katson kaikkia ja mietin: "Voi hitto."
Sitä me tarvitsemme nyt. Naurua.
Kaikki ovat niin helvetin vakavia nykyisin. Olen kyllästynyt siihen.
Haluan olla vain hauskassa seurassa ja nauraa.
Olen siinä iässä, jossa en välitä paskaakaan.
En enää jaksa sellaisia, jotka haluavat aina vain lannistaa.
Sellaiset masentavat kusipäät.
Kutsun heitä energiavampyyreiksi.
He imevät kaiken energian.
Silti haluamme hengailla sellaisten kanssa.
Heidät pitää saada piristymään. Se on tehtävämme.
"Hengataan porukassa ja ilahdutetaan heitä."
Kun on tehnyt sitä kahdeksan tuntia, se olikin helvetin uuvuttavaa.
Tiedättehän, mistä puhun?
Jotkut teistä eivät naura, koska otitte sen kusipään mukaanne.
Jotkut teistä kuuntelevat, ja te mietitte...
Hankkiutukaa eroon siitä kusipäästä!
Tehkää siitä loppu tänään!
Sinä vähäenerginen mulkero! Painu helvettiin!
Tulit komediaesitykseen helvetin paska ilme naamallasi!
Haista paska!
Kuole. Heippa.
Tehkää se tänään parkkipaikalla tämän esityksen jälkeen.
Ihan oikeasti! Sanotte siellä: "Kuulit, mitä hän sanoi."
"Tämä oli hitto soikoon tässä. Olet ihan perseestä."
Sen takia tarkkailen esityksen aikana. Kävelen edestakaisin ja tarkkailen.
Etsin heitä, jotka nauravat kunnolla. Keskityn heihin.
En välitä kenestäkään muusta.
Niin kuin hän. Ihan kuin hänellä olisi päänsärky.
Juuri siinä.
Joka vitsin jälkeen -
iskee päänsärky.
Hyödynnän sinun energiaasi.
Tykkäämme viettää aikaa hauskaa pitävien kanssa.
Se tarttuu. Välillämme on yhteys.
Meillä on yhteys, eivätkä muut kiinnosta.
Täällä on toinenkin kusipää. Tuo musta mies.
Aina kun hän nauraa, hän nipistää nenäänsä kahdella sormella.
Juuri noin!
Oikeasti!
Luuletteko, että keksin sen?
Minä näin sen!
Hänelle tulee poskiontelo-ongelmia aina kun hän nauraa.
"Hitto! Mikä vitsi, Koy!"
Olen sinun nenäsumutteesi.
Kun he nauravat, he nauravat kovaa. Tuntuu hyvältä nauraa.
Se on Jumalan lääkettä.
Nauru vapauttaa endorfiineja. Se on todellista.
Se ei ole teeskentelyä.
Jumala antoi sen teille. Nauru vapauttaa endorfiineja.
Ne vievät kaiken ikävän paskan pois.
Elätte pitkän elämän.
Oletko hänen kanssaan?
Hän elää pitkän elämän.
Hän on kuvioissa vielä helvetin pitkään.
Hänen nenänsä vuotaa yhä, mutta hän on täällä.
Te elätte pitkän elämän.
Tuntuu hyvältä, kun endorfiinia vapautuu.
Se on euforista. Ainoa tapa päästä siihen on nauraa.
Siksi kehotan kaikkia nauramaan. Se on ilmaista.
Paitsi ei tänään.
Ei tänään.
Mutta huomenna.
Muistakaa tämä huomenna.
Se on ilmaista. Saatte sen mukaanne.
Viette sen kotiin. Aivastatte, poskiontelot. "Se musta tyyppi."
"Se helvetin musta tyyppi." Hän tekee sitä yhä.
Se jatkuu vieläkin.
Ja sellaisen kanssa haluat hengailla. Uskokaa pois, minä tarkkailen.
Jotkut eivät naura tai hymyile. Haistakaa paska!
He kuolevat huomenna.
He kuolevat huomenna!
He olisivat voineet elää, mutta he päättivät toisin.
He tulivat tänne, vaikka eivät halua nauraa.
Kuolkaa. Heippa!
Hei vaan! Ei kiinnosta paskaakaan.
Heippa!
Montako lihasta se vaatii, ettei naura?
Pitää estää itseään nauramasta. Kaikki lihakset ovat tiukkana.
Kuin persereikä.
Teidän reikänne on koko salin tiukin.
Perseestä tipahtelee vain pieniä rusinoita.
Ei edes isoa paskaa, koska reikä on niin tiukka.
Siksi kaikki ajattelevat, että olet täynnä paskaa, koska olet!
Hänen reikänsä on auki.
Täysin auki!
Hänen reikänsä on ammollaan naurusta.
Voi paska, miten hauskaa!
Voi hyvänen aika.
Tuntuu hyvältä nauraa.
Todellakin!
Miksi kukaan haluaisi olla nauramatta?
Se tuntuu helvetin hyvältä. Siihen jää koukkuun.
Meneekö kukaan koskaan myöhään töihin niin, että muut nauravat taukotilassa?
Mitä teet? Alat nauraa ja kävellä heitä kohti.
He nauravatkin sinulle, koska olet taas myöhässä.
Haluat olla vain mukana. Et lähesty ketään surkuttelevaa.
Ei hitossa! Pysy kaukana siitä kusipäästä.
Hävitä ne ihmiset elämästäsi.
Ympäröi itsesi voittajilla ja oikeilla ystävillä.
Some on pilannut kaikki ihmiset. He pitävät kaikkia seuraajia ystävinään.
He eivät seuraa sen takia.
Seuraaja haluaa nähdä, kun mokaat. Oletteko koskaan ajatelleet sitä?
Jos julkaiset jotain kivaa, he, joita pidit kavereinasi -
eivät sano mitään.
He eivät edes tykkää kuvastasi.
Ihan kuin he eivät olisi nähneet sitä. Totta kai he näkivät.
He näkivät sen, mutta he esittävät muuta.
He eivät ole kavereita. He ovat satiaisia.
Eroon pääsy on helppoa. Deletoi.
Deletoi.
Sinulle jää viisi kaveria.
Luultavasti pelkät perheenjäsenet.
Heistäkin kaksi vihaa sinua.
Mikä on nimesi? - Larry.
Rakastan sinua. Sinäkin naurat kovaa.
Eikö tunnukin hyvältä? - Joo.
Miten vanha olet? - 46.
Näettekö nyt? Kysykää aasialaisilta heidän ikäänsä.
Se on kohtelias tapa.
Älkää arvatko.
Älkää koskaan arvatko.
Pidin häntä nuorena. Hän on vanha!
Hän on vanha pieru.
Hän on minua nuorempi, koska hän on aito aasialainen.
Olen puoliksi valkoinen. Valkoinen puoli on...
Valkoinen... Valkoinen puoli sanoo: "Teen sinusta vanhan."
Helvetin vanha!
Tykkään sinusta. Onko sinulla lapsia? - On.
Aivan. Kuinka monta? Vain yksikö?
Kolmeko? Hitto!
Minkä ikäisiä?
Mieti sitä. Palaan kohta.
Aasialaisia ei kiinnosta lasten ikä paskaakaan.
Ei pätkääkään.
"Kolme lasta." "Minkä ikäisiä?" "Ei kiinnosta."
"Ei ketään kiinnosta."
"Yksi, kaksi ja kolme." Mitä?
Tuo vitun kusipää katsoi ylöspäin.
"Palaan siihen myöhemmin, herra Koy."
Teinejäkö?
Viisitoista, kaksitoista ja viisi. - Näettekö nyt?
Meidän velvollisuutemme on muistuttaa heitä,
että vaikka se sosiaalisen median alus, jossa he nyt ovat, onkin hieno,
heitä pitää muistuttaa siitä, ettei se ole aito.
Tässä ajassa he eivät tiedä, mikä on totta ja mikä ei.
Kaikki, mitä heille opetetaan, tapahtuu 15 sekunnissa.
Siinä ajassa he oppivat maailmasta kaiken.
Siinä ajassa he oppivat, että mustilla on ongelmia näiden kanssa.
Valkoiset vihaavat kaikkia. Aasialaiset haluavat vallata maailman.
Kaikki tämä 15 sekunnissa, ja nuoriso katsoo tätä paskaa.
He kuluttavat sitä.
He imevät sellaista tietoa. Siihen he perustavat totuutensa.
Meidän pitää saada heidät ymmärtämään, että se on väärin.
Pitää lähteä ulos ja nähdä kaikki itse.
Ei pidä piiloutua ja antaa somen kertoa, kuka on väärässä ja kuka oikeassa.
Mene ulos ja ota itse selvää. Jos tulee Brooklyniin,
näkee valkoisia, aasialaisia ja mustia.
Me totta helvetissä tykkäämme nauraa samoille jutuille.
Hassua, miten somessa sanotaan, että se auttaa meitä sosiaalisesti.
Eihän se auta!
Sen pitäisi olla epäsosiaalinen media. Ketään ei tavata.
Ne tyypit eivät tiedä, miten toiselle sanotaan "hei".
He slaidaavat DM:ään ja lähettävät jonkun emojin.
Siinä on iskurepliikki.
Vitun munakoiso, josta roiskuu paskaa.
Jos toinen ei vastaa, "ihan sama".
Se on pelkkää numeropeliä.
Iloiset kasvot ja sydänsilmät. Mikä vittu se on?
Ei riskiä eikä kehittymistä. Ei se kasvata itsevarmuutta.
Mitä meidän piti tehdä, kun...? Jos olin kiinnostunut tytöstä,
silmäilin häntä joka päivä viisi kuukautta.
Hemmetti! Tahroja rinnassa.
Ruokaa suupielessä.
"Mene puhumaan hänelle." "Älä nyt."
Lopulta menee hänen luokseen. "Sä oot tosi mahtava."
"Heippa!"
Arvatkaa, mitä tapahtui?
Ei mitään.
Menet kotiin runkkaamaan.
Ja itket. "Miksi sanoin niin?"
"Miksi sanoin hänelle niin?"
Heillä menee hyvin.
Nuorilla menee tosi hyvin.
Ehkä pitää ottaa ne jutut pois, jotta he nöyrtyisivät.
Oikeasti nöyrtyisivät. Eikö niin?
He ottavat kuvia. Kaikki luulevat olevansa valokuvaajia.
Ja sitten vielä, niin mekin.
Huomaan silti eron, kun minä otan kuvan, ja kun he ottavat.
Heillä ei ole mitään käsitystä.
Monta kuvaa, jotta yksi olisi hyvä. Selfiet!
Näettekö, kun...?
Rehellistä.
"Miten helvetissä voi ottaa rehellisen selfien?
Voi saatana!
"Nyt sain sen." "Saitko?"
"Otit äsken tuhat kuvaa! Tietenkin sait sen!"
Sitten filtteri ja venytys.
Venytys ja filtteri.
Postaus ja kuvateksti "kreisii".
Siis täh?
He näyttävät sen kaikille. "Kaikki tykkäsivät."
"400 ihmistä tykkäsi mun kuvasta."
Kukaan ei tykännyt siitä.
Ei todellakaan tykännyt.
Sitä vain napautetaan ja sitten skrollataan.
Ei sitä edes katsota. Skrollataan vain.
Kukaan ei katsonut sitä vitun kuvaa.
Kun olin lapsi, kuvastani tykättiin.
Oli pakko, koska näytin sen ihan oikeasti.
"Katso tätä." "Voi luoja, miten hieno!"
"Onpa siisti." "Niin on."
"Okei, kiva."
Ehkä meidän pitäisi tehdä niin.
Annetaan heille kertakäyttökamera.
"Ota sillä selfieitä."
"Voit ottaa 12 kuvaa, joten kannattaa..."
"Voit ottaa 12 kuvaa. Varmista, että siitä tulee hyvä."
Sitten he yrittävät saada kaikki kuvaan.
Ensin pitää odottaa, että salamavalo latautuu.
"Miksi helvetissä katsoit?"
"Nyt se pitää ladata uudelleen, vitun kusipää!"
Sitten se piti viedä... Se piti viedä kehitettäväksi.
Se piti panna kirjekuoreen nimen kanssa.
Se vietiin jollekin tuntemattomalle. "Tässä on kuvia minusta."
Kehittämisessä meni viikko.
Viikko meni miettiessä: "Toivottavasti ne onnistuivat."
"Toivottavasti edes pari niistä."
Sitten piti hakea kuvat.
Ne oli kehitetty. "Ei, ei, vittu, ei."
"Epätarkka. Voi paska! Hittolainen! Punaiset silmätkö?"
"Vitun punaiset silmät."
Yksi kuva onnistui.
Yksi. "Mahtavaa! Se onnistui."
"Saisinko tästä tuplakuvan?"
Kysykääpä nyt.
Kun se poistui käytöstä, ja meille jäi kamerapuhelimet,
ne nuoret eivät tiedä, mikä valopallo on.
Kysykää teineiltä, mikä valopallo on. He eivät tiedä, mistä puhutaan.
Kun kuvat kehitetään,
niissä näkyy valokehä kuvassa olevan henkilön päällä.
Arvatkaa, mitä äitini luuli?
"Lolasi tuli joulujuhliin.
Lolasi tuli joulujuhliin, Joseph!
Hän tuli joulujuhliin!
Hän on perunasalaatin luona, Joseph!
Se on hänen reseptinsä. Hän teki perunasalaattisi.
Herran tähden, Joseph! Hän rakasti sinua niin paljon!"
Se oli likainen linssi.
Se oli vain likainen linssi!
Se kuva oli alttarilla puoli vuotta!
Taidan olla siinä iässä. Hoen sitä, mutta niin se on.
Olen fyysisesti ja henkisesti muuttunut isäkseni. Tosi outoa.
Luulen, että kaikille käy niin. Lopulta me kaikki muutumme sellaiseksi.
Katsokaa vaikka. Te nuoret kusipäät, niin tapahtuu.
Paska lävähtää naamaan, ja alkaa toistella vanhoja juttuja.
Eikä edes tiedä, miksi. Sanoin kerran autossa "makee".
Poikani tarttui siihen heti.
"Katso tuota rakennusta. Makee."
"Sanoitko siis 'makee'?"
"Voi luoja, sanoin."
Isälläni oli tapana sanoa...
Kun olin lapsi 80-luvulla, olin B-poika. Kuuntelin ihan kaikkea.
Doug E. Freshia, Slick Rickiä ja Beastie Boysia.
Isä kysyi: "Kuunteletko sitä hippity-hoppityä?"
"Sekö on muka musiikkia? Se hippity-hoppity, hip-hippity?"
"Se on joku villitys. Kuuntele oikeaa musaa, äläkä sitä."
Silloin hermostuin. "Haista vittu, isä."
"Tämä on parasta, tulevaisuuden musaa."
"Saapa nähdä." Olin oikeassa. Olin vittu oikeassa.
Olin oikeassa.
Mutta nyt hip hopista on edetty ihan muuhun.
Nyt kuulostan isältäni, koska mietin: "Kuunteletko sitä muminaa?"
"Kuunteletko sitä muminaa? Ei siinä edes ole sanoja."
Pelkkää muminaa.
Tyhmä, muminaa, sana.
Muminaa, sana.
Poikani sanoo: "Turpa kiinni. Musiikkisi on paskaa."
Hermostuin siitä, koska tiedän olevani oikeassa.
"Älä vittu sano, että minun...
Älä vertaile räppiäsi minun räppiini. Et voi..."
He ovat runoilijoita. Oikeita sellaisia.
He olivat sanoittajia ja he liikkuivat. Biggie kuoli 30 vuotta sitten.
Kun nykyisin soittaa Biggien biisiä, klubi menee ihan sekaisin.
Ei kannata väittää muuta.
Vitun...
Mumina-räppi on tarttuvaa.
Silti sanon vain. Mitä vittua yrität sanoa?
Lifestyle...
Ensin muminaa ja sitten yksi sana! Haista vittu!
Lifestyle...
Turpa kiinni!
Sori vaan!
Osa ei tiedä, mikä biisi...
Voitko soittaa sen?
Lifestyle...
My lifestyle...
Beginning...
Turpa kiinni, saatana!
Turpa kiinni!
Jos kuulostan vanhalta, antaa olla.
Sori vaan, mutta jos soittaa Biggieä, kaikki paikat ovat sekaisin.
Soita sitä.
Sing it!
Sicker than your average
Cabbage off instinct Niggas don't think shit stink
Pink gators My Detroit players
Timbs for my hooligans in Brooklyn
Seis! Mitä?
Timbs for my hooligans in Brooklyn
Mitä helvettiä?
Se on ainoa syy, miksi halusin kuvata tämän Brooklynissa.
Biggien kanssa ei pelleillä. Hän sai kaiken kuulostamaan coolilta.
Raskas hengityskin oli lyriikkaa.
Kaikessa oli järkeä. Hän oli runoilija.
"Jos ette tienneet...
Nyt tiedätte!"
Helvetin uskomatonta, Brooklyn! Mennään!
Mahtavaa.
Olette tosi hauskoja.
Tiedän, että jauhan tästä ikäjutusta, mutta se on totta.
Olen siinä iässä, jossa kaikki alkaa kiristää.
Krapulat ovat pidempiä. Yksi päivä ei riitä.
Voi mennä viisi päivää.
Sen takia kaikki te nuoret, nauttikaa!
Kun ryyppää koko ajan ja syö paskaruokaa, sen huomaa lopulta.
Maitoako?
Syökää sitä maitoa, te nuoret.
Monta gallonaa muroja.
Rakastan niitä.
Kanelimuroja! Söin kolme kulhollista keskiyöllä.
Kolme kulhollista kanelimuroja!
Sitten maitoa päälle. Se muuttuu horchataksi.
Ei enää.
Minulla on laktoosi-intoleranssi. Mitä vittua? Milloin se tapahtui?
Yhtäkkiä maito onkin myrkkyä.
Olen laktoosi... Arvatkaa, milloin se selvisi?
Treffeillä.
Vitun treffeillä. Kaikki oli hyvin, ja tilasin jälkiruokaa.
Hän sanoi: "Syödään se puoliksi."
Omenapiirakkaa. Me söimme sen.
Otin puolet jäätelöstä. Kaikki oli hyvin.
Ajoin kotiin. Kaikki oli hyvin.
Katsoin häntä ja mietin: "Nyt käy flaksi."
Ajoin autoa. "Kohta saan sitä."
Sitten vatsani sanoi: "Eipäs."
"Vitun jarrut."
Jarrut!
Syytin siitä jarruja.
Mitään ei tapahtuisi. Se siitä!
En vie häntä kotiin. Mitään ei tapahdu.
Hän ei ime munaani, jos vatsassani on T-Rex.
Miettikääpä. Hän sanoisi: "Voi luoja."
Luulin, että se kuului jarruista.
En voi juoda maitoa.
Kaipaan maitoa. Kaipaan sitä tosi paljon.
Yritän yhä huijata itseäni öisin.
Otan myöhään illalla muroja ja yritän syödä ne nopeasti.
Jos teen sen, nukahdan.
Ehkä aivoni eivät rekisteröi. Ne eivät tiedä.
Sitten nukahdan. Ja persereikäni toteaa: "Hei, täällä on myrkkyä."
"Se vapautuu, kun nukut. Aivan, herra Koy."
Kaksi vuotta sitten sain iskias-diagnoosin.
Mitä helvettiä?
En edes tiennyt siitä. Niin vain kävi.
Ja nyt nuoret miettivät: "Mikä helvetti on iskias?"
"Onko se Spotifyssa?"
Minulla on iskias.
Yhtäkkiä iskiashermoni meni lukkoon. Se vain pysähtyi.
Se ei toimi enää. Iskiashermoni! Niin!
Tunnistan kaikki, joilla on iskias.
Se on tässä coolia. Olemme kuin jengi.
Iskias tunnistaa iskiaksen.
Ei tarvitse nostaa kättä. Tiedän jo!
Tiedän, kenellä on iskias. Jos vain katsoo...
Varsinkin sinä! Istut sivuttain.
Ihan kuin hän liukuisi toiselle pesälle.
En edes tiennyt iskiaksesta.
En tiennyt, miten paha se oli ennen kuin kuvasin edellisen esityksen.
Olin editoimassa sitä ja katsoin itseäni. "Mikä minun kävelyssäni on vikana?"
Muistan, että jalkaani sattui äänitysten aikana.
Tiesin vasta editoitaessa, että se vaikutti kävelyyn.
"Mikä vittu kävelyssäni mättää?"
Katsokaa vaikka alkua, jossa sanotaan: "Hyvät naiset ja herrat, Jo Koy."
"Mitä kuuluu, Los Angeles?"
Mitä helvettiä?
Mitä vikaa kävelyssäni on?
Minun piti mennä lääkäriin. Piti selvittää, mikä jalassa on vikana.
Muuten, jos täällä sattuu olemaan lääkäri...
Aivan. Palauta vain myötätuntosi.
Hän oli kuin...
En tiedä, minne lääkärien myötätunto katosi.
He kohtelevat potilaitaan kuin asiakkaita.
En tarkoita sinua. Vaikutat iloiselta.
Kunhan sanoin. Tuokaa se takaisin.
Huonot uutiset kerrotaan pelkkänä faktana.
Lopettakaa. Meilläkin on tunteita.
Menin lääkäriin. "En tiedä, mikä on. Oikea jalka jumittuu. En edes urheile.
Tähän sattuu. Lonkasta polveen saakka."
"Se on iskiashermo. Iskiaksen alkuvaiheet.
IT-kalvoa pitää venyttää.
Sitä pitää venyttää. Onko teillä hierontarullaa?"
"Löytyisikö minulta hoitokeino,
kun sain vasta äsken tietää, mikä minua vaivaa?"
"Voi luoja. Herra Koy, olen pahoillani.
Menkää mihin tahansa urheilukauppaan ja ostakaa hierontarulla.
Asettakaa se maahan, lonkan ja polven väliin ja rullatkaa.
Se on kivuliasta, mutta tehkää sitä usein.
Se lievittää painetta. Venyttäkää IT-kalvoa.
Teillä on varmasti myös alaselkäkipuja." "Niin on."
"Se vähentää kaikkea painetta.
Yleensä se vaikuttaa pakaroihin.
Teillä ei vain ole niitä."
"Sanoitko noin, ettet vain loukkaisi minua?"
Hän sanoi: "Voi luoja! Herra Koy, olen pahoillani."
"En tarkoittanut sanoa sitä niin. Sattuuko pakaroihin?"
Vastasin: "Ei."
Lääkäri totesi: "Juuri niin."
"Koska niitä ei ole."
Vittu, että se masensi!
Se murskasi minut!
Haluan jokaisen naisen tietävän tämän. Miehet eivät välitä perseistään.
Emme välitä. Se, joka meillä on, riittää.
Emme herää keskiviikkona: "Persepäivä! Lähdenpä salille."
Emme välitä. Emme tee rutistuksia emmekä kyykkyjä. Emme tee mitään.
Se perse, joka meillä on, riittää. Mutta nyt egoni on murskattu,
koska se lääketieteen asiantuntija tietää, miltä perse näyttää -
eikä löydä sellaista kehostani.
Hän katsoi taakseni ja sanoi: "Oho, taskut."
Ajoin kotiin ihan paskana. "Minun pitää saada jotain.
Minulla ei ole persettä. Ei minkäänlaista.
Minun pitää saada jotain. Pieni perse. Ei voi olla, ettei minulla ole persettä."
Menin kotiin ja ihan oikeasti!
Se oli ensimmäinen kerta, kun katsoin persettäni.
En ollut ikinä katsonut omaa persettäni.
"Minun pitää saada jotain." Riisuin vaatteet.
Seisoin pitkän peilin edessä ja olin näin.
Minulla ei ole persettä!
Ei ole persettä! Ei mitään!
Minulla on pitkä selkä.
Todella pitkä selkä.
Selän alaosassa on persereikä.
Se on ihan alhaalla.
Karvainen perseeni on kuin tervetuliaismatto,
ja persereikä roikkuu selkäytimestäni.
Olin vain...
Jalat menivät olkapäiden yli.
Mitä vittua se on?
Sillä hetkellä -
mietin jokaista tyttöystävääni. "Miten hitossa he pysyivät kanssani?"
Tämä on hirveää.
Sillä hetkellä, kun tavattiin, hänen olisi pitänyt lähteä.
Jokaisen tytön olisi pitänyt juosta karkuun!
Puhun aina ihan paskaa.
"Otetaan toinen kerta, kun käyn vessassa."
Menen vessaan, ja perse tuumii: "Tullaan ihan just."
"Pidä se pillu märkänä, beibi.
Tullaan ihan kohta, beibi. Sitten taas pannaan, beibi."
Miksi? Miksi hitossa hän jäi?
Nyt puhun kaikille miehille.
Jos seurustelet naisen kanssa tai jos olet naimisissa,
sinun on parasta vaalia häntä, koska hän rakastaa sinua.
Sinun sieluasi ja aivojasi. Niihin hän on rakastunut.
Ei fyysisesti sinuun. Ihan oikeasti.
Ei sinuun. Hän rakastaa sisimpääsi ja sieluasi.
Sitä hän rakastaa. Muista se. Kerron se nyt.
Täällä on komeita miehiä. "Älä sano mitään. Haista vittu." "Samoin."
Sinulla on söpöt kasvot kunnes riisut vaatteesi,
ja näytät sulaneelta kynttilältä. Joltain helvetin...
Sinulla on punainen luomi, jossa törröttää karva.
Tykkään Polon alushousuista. Minun suosikkini.
Selkäpuolen vyötärönauhassa lukee: "Polo by Ralph Lauren".
Edessä vatsa painaa sen, ja siinä lukee...
Niinhän siinä lukee. Ei yhtään samanlainen kuin paketissa.
Täällä on miehiä, jotka tietävät, mistä puhun.
Siinä ei lue "Hanes", vaan "Nanes".
Sinäkin, kusipää. Sinä!
Joka ikinen mies täällä. Se tapahtuu tänä iltana, eikö vain?
Endorfiinit kulkevat naisen kehon läpi.
Hän imee sitä munaa.
Sitä, joka on sen yläpuolella olevan mahan päällä.
Nainen nostaa sitä vitun karvaista...
Sitä karvaista vatsaa, joka painaa mulkkusi alas.
Kaunis nainen nostaa sen ylös ja sanoo: "Imen tätä munaa."
"Imen tätä munaa. Tätä karhun munaa."
"Tee joku ääni tai muuten en ime." Siinä vaiheessa sinä...
"Vitun nukka! Oliko sitä navassa?
Tee jokin ääni, tai muuten en ime."
Tiedättekö, mikä on hullua?
Nyt kuulun kategoriaan zaddy.
Olen vitun zaddy. Katsokaa.
Kaikki hurraavat. Lopettakaa.
Lopettakaa! En retkahda siihen. Jotkut retkahtavat.
Menkää Instagramiin ja nettiin. Näette hashtagin zaddy.
Kun klikkaatte sitä, näette tämännäköisiä tyyppejä. Typeriä asentoja.
Mutta sitten...
Kommenttikentässä lukee silti: "Oo, zaddy."
"Okei, zaddy. Oletpas aikamoinen, zaddy."
En lankea siihen. Ette ole valmiita siihen.
Jos olet parikymppinen, pysy parikymppisenä.
Jos olet kolmekymppinen, sama juttu.
Et ole valmis zaddyyn. Hän on ihan erityinen tyyppi.
"Haluun zaddyn. Hän pitää musta huolta."
Joudut huolehtimaan myös zaddysta.
Zaddy sai iskiaksen.
Mitä helvettiä oikein puhut? Et ole valmis zaddyyn.
Entä jos on sutinaa, ja unohdan uniapnealaitteen?
Mitä vittua aiot tehdä?
Ollaan sängyssä, ja unohdin sen koneen. Makaan siinä ja korahtelen.
Sinä huudat: "Zaddy! Mikä hätänä, zaddy?"
"Zaddy!"
Tarvitsen naisen, jolla on kokemusta. Hänen pitää osata toimia, kun se tapahtuu.
Haluan treffeille, ja hän sanoo: "Mennään meille."
"Uniapnealaite unohtui." "Eksälläni oli kaksi.
Kaapissa on yksi." "Hitto!"
"Sain tänään tislattua vettä." "Mitä vittua?"
Tässä on ilmoitus kaikille nuorille naisille.
Jos olet baarissa, ja zaddy tulee juttelemaan.
Jos hän puhuu sinulle baarissa ja hän seisoo...
Käytetään tätä jakkaraa.
Jos hän tekee näin ja sanoo: "Ai joo."
Zaddy seisoo näin, kun hän puhuu. "Ai niinkö?"
Hän ei yritä olla cool.
On kuuma.
Ja pallini on juuttunut reiteeni.
Sillä tavalla sen saa irrotettua.
Pitää vain...
"Ai joo."
Se on tahmean pallin liike.
Oletteko nähneet jonkun tekevän niin?
"Ei! Ei ole totta!"
"Ei helvetissä ole totta! Voi paska!"
"Ihanko totta?"
"Ihan kreisiä! Helvetin kreisiä!"
Se johtuu palleista.
Täällä on tahmeita palleja.
Heitä on paljon. Katsokaa, miten he istuvat.
Viereinen mies istuu jalat auki.
Eikä kiinnosta, kuka istuu oikealla tai vasemmalla.
Kun pallit on aseteltu varovasti istuimelle.
Jos he sulkevat jalat, pallit ovat sylissä kuin tötterö.
Tahmean pallin liike.
Nyt tiedätte, naiset.
Kun palaatte töihin, nyt tiedätte.
Se kirjanpitäjätyyppi tulee luoksenne.
"Rebecca, me ollaan menossa Starbucksiin. Haluatko frappuccinon tai jotain muuta?"
"Painu helvettiin siitä, Steve!"
"Joku on äreällä tuulella."
Kerroin tuon vitsin kauan sitten kun poikani oli...
Hän oli noin yhdeksänvuotias.
Otin hänet mukaan. Hän istui aina lavan takana.
Pelleilin yleisön kanssa ja kerroin sen vitsin.
Kysyin pojaltani: "Miten se meni?"
"Hyvin, mutta en tajunnut sitä yhtä vitsiä.
"Mitä vitsiä?" "Sitä, jossa pallo on reidessä."
"En tajunnut sitä.
Pallo reidessä. Miksi se oli niin hauskaa?"
"Ei sinun pidäkään tajuta. Olet yhdeksän.
Sinun pallisi ovat yhä pippelin tyvessä.
Siellä tuonikäisen pallit ovat.
Pippelin tyvessä.
Sinun pippelisi on kuin vaeltaja, jolla on tosi hieno reppu.
Minun on kuin kokenut matkailija, jolla on paskainen vetolaukku."
Pyörät ovat rikki.
Poikani on 20-vuotias. Haluan varmistaa, että hän elää oikein.
Hän on vain eri sukupolvea.
Yritän pysyä perässä, mutta se on väärin.
He ovat väärässä. He ovat hieman pehmoja. Olette pehmoja.
Entä kiusaaminen? Voi luoja! En voi uskoa tätä kiusaamista.
Ymmärrän sen. Vanhemmat miettivät: "Et tajua, mitä poikani käy läpi."
Te ette ymmärrä minua.
Tiedättekö, kuka oli pahin kiusaaja, kun olin lapsi?
Äitini! Äitini sanoi pahimmat jutut!
Pahimmat jutut!
Jos joku sanoi jotain, vastasin:
"Äiti sanoi jo tuon tänä aamuna."
Mitä helvettiä?
Hän on pehmo.
Ihan hullua. Nyt on eri aika. Yritän pysyä perässä, mutta kaipaan apua.
Poikani on siinä iässä. Hän on 20-vuotias.
Hän on 20-vuotias. Haluan nähdä, että hän on valmis.
Vanhempana minun on varmistettava se.
Asia on näin. Hän ei ole valmis.
Ei ole! Hän ei ole valmis.
Hän ei ole valmis sulautumaan väestöön.
Olisi väärin, jos lähettäisin poikani todelliseen maailmaan.
Kaikki kysyisivät: "Kenen poika tämä on?"
"Kuka lähetti hänet tänne?"
Hän ei ole valmis.
Voisin antaa hänelle kourallisen rahaa.
Ison rahaköntän.
Sanoisin: "Mene nyt. Olet nyt omillasi."
Hän tulisi kuuden tunnin päästä. "He veivät kaiken."
Nuorilla on nykyisin kaikkea.
Jos poika on myöhään ulkona, Uber.
Se käy äkkiä.
Hän on myöhään ulkona. "Sori, iskä, otan Uberin."
Hyvä on sitten. Ota Uber.
Otan puhelimen, koska minä maksan sen.
Uber Black? 49,99 dollaria. Mitä hittoa?
"Olet 1,5 kilometrin päässä."
Luksusta. Sitä he eivät tiedä.
Ei silloin ollut Uberia. Mitä hittoa?
Jos viivyin myöhään kaverien kanssa kouluiltana,
soitin äidilleni. "On pimeää. Tuletko hakemaan?"
"En.
"Minulla on jo pyjama päällä.
Voiteet ovat jo kasvoillani, Jo.
Tule nyt kotiin."
"Miten? Kenelläkään ei ole autoa."
"Juokse sitten.
"Juokse." "1,5 kilsaako?"
"Juokse nopeasti.
Älä pysähdy. Katso eteenpäin ja juokse niin nopeasti kuin pystyt.
Kun alkaa väsyttää, älä lopeta, vaan jatka."
Helvetti, yhdeltä yöllä.
Helvetin pimeää.
Auto ajaa ilman ajovaloja.
"Hän raiskaa minut!"
Minut melkein raiskattiin kymmenen kertaa.
Se on ihan totta. En tullut enää myöhässä.
Kun aurinko alkoi laskea: "Minun pitää kävellä kotiin."
Uber Eats. Mitä helvettiä? Poikani...
Kun on oikea... Kun ei ole ruokaa, Uber Eats.
"Tilaan Uberista, on nälkä." "Selvä." Sitten Uber Eats.
Näen laskun. "Hittolainen! Cheesecake Factory!
Veitkö siis itsesi illalliselle?
Olitko treffeillä, kusipää? Otitko myös jälkiruokaa?
Kiva tippi muuten. Annoitko tippiä?
Olet todellinen tippaaja!
Kunnon tippaaja, vai mitä? Jeesus Kristus!"
Mitä helvettiä se on? Uber Eats!
"No Eats" on hänelle tuntematon.
No Eats.
En tiedä, miten usein soitin äidille töihin.
"Ei ole mitään syötävää." "Katso jääkaappiin."
"Katsoin kymmenen kertaa ja aina sama juttu."
"Katso vielä.
Katso vielä.
Mitä siellä on?"
"Ketsuppia."
"Makua.
"Aivan, makua. Pääset sillä alkuun.
Mitä muuta, Joseph? Mitä muuta siellä on?
Siellä on makua. Mitä muuta, josta voi tehdä aterian?
Mitä muuta? Makua ja mitä muuta?"
"Siellä on...
Juustosiivu, jossa on neljä kovaa kulmaa."
"Selvä juttu.
Leikkaa ne kulmat pois.
Keskiosa on edelleen hyvä.
Se huononee hiljalleen, joten se pitää syödä sitä ennen.
Nyt se ei ole neliö vaan pyöreä."
Sain ketsuppi-juustorullan.
Mitä helvettiä?
Sovellus on nyt se juttu.
He eivät tiedä, mikä sovellus on. Tämän sukupolven mielestä -
sovellus on ihan kaikkea.
Se voi olla pelejä.
Kaikki, minkä voi ladata, on sovellus.
Heillä on sovellus, joka auttaa täyttämään hakemuksen.
He eivät edes tiedä, miten töitä hankitaan.
He eivät tiedä, miten hankalaa töihin pääsy on.
He eivät osaa niitä taitoja. Kaikki on helppoa.
Heillä on sovellus, jolla hakemus täytetään.
Se pitää täyttää.
Ja sitten: "Arvaa mitä? Haluaisin..."
"Tykkään kahvista, joten haluan kahvilaan." Lisätään se.
"Haluan tehdä töitä 800 metrin päässä kodistani.
Haluan tienata näin paljon. Nämä ovat ainoat työajat futiksen takia."
Sovellus ilmoittaa: "Löysimme sinulle jotain."
"Ihan tuosta kadun varrelta. He odottavat sinua.
Arvaa mitä? He suostuivat palkkapyyntöösi, joten ota se paikka ja nauti futiksesta."
"Kiitti, äppi."
Hän sai työpaikan. Ilman vaivaa.
Nuoret eivät tiedä, millaista on mennä ostarille -
paskaisessa nappipaidassa ja vitun likaisissa tennareissa -
niin, että paita on tungettu pöksyihin.
Piti silmäillä jokaista kauppaa.
Mentiin sisään. "Onko teillä töitä?"
"Ei. Ei sulle."
Kysykää teiniltä, tietääkö hän, miltä hakemus näyttää.
He eivät tiedä mitään.
Sitä piti pyytää. Myyjä nosti kassakonetta.
Sen alla oli paksu nippu hakemuksia.
Siitä repäistiin vain yksi.
"Tässä."
"Vain yksikö?" "Joo, vain yksi." Piti mennä ravintola-alueelle täyttämään se.
Musteella, ei lyijykynällä.
Eikä kannattanut sössiä mitään.
Sössin aina nimeni. "Vittu!"
E-kirjain piti töhriä piiloon, osoittaa nuolella ja lisätä "p".
Nimeni on Joseph, ei "Josepeh".
Silti rakastan tätä. Rakastan isänä olemista, Larry.
Lapsia pitää vain opettaa.
Tiedän, että täällä on teini-ikäisiä. En tiedä, missä, mutta kuitenkin.
Tuossako?
Kuka olet? Sinä teini.
"Tuo vanhus kysyy multa.
Multako?
Steve!"
Missä vaiheessa arvasit, että sanoisin "teini" ja kysyisin nimeäsi?
Hänellä on viskipaukku.
Mikä sinun nimesi on?
Ai mikä?
Caleb. Hauska tavata. Minkä ikäinen olet?
Kaksitoista. Voi paska.
Voi paska.
No niin.
Taisit oppia paljon tänä iltana.
Voihan paska!
Hemmetti sentään!
Siis...
Tämä on muuten äitisi vika. Äitisi sössi...
Olet 12-vuotias.
Äitisi tiesi. Se lukee lipussa. Siinä oli ikäraja. Älkää suuttuko minulle!
Jos Caleb tekee näin...
Sanon, että voi vittu!
Onko hän kunnon poika?
Onko? Siivoaako hän huoneensa, kun pyydät?
Eikö? Hitto vie, Caleb!
Siivoa se vitun huone.
Hän on äitisi!
Jos äitisi käskee, sinä tottelet. Eikö niin, Caleb?
Kun hän sanoo: "Siivoa huone", sinä kysyt:
"Kuinka monta, äiti?"
Hän on äitisi.
Hän on äitisi!
Kaikkien lasten pitää tajuta se!
Hän on äitisi. Kuuntele häntä.
Älä sano äidillesi vastaan.
Sano isällesi vastaan. Onko isäsi täällä? Hänkö?
Sano hänelle vastaan.
Oikaise isäsi sanat. Nyt on sen aika.
Isäsi arvostaa sitä.
Jos isäsi keljuilee äidillesi, oikaise häntä.
Muista tehdä se. Tein niin isäpuolelleni Fredille.
Hän sanoi jotain äidilleni. Odotin koko yön.
"Mä vittu sanon sille, että anna olla."
Olin huoneessani.
"Älä vittu enää koskaan puhu äidille niin!"
Odotin koko yön. Kuulin, kun hän heräsi.
Hän oli tekemässä eväitä töihin. Menin keittiöön.
"Älä ikinä puhu äidille niin. Kuulitko, Fred?"
"Älä koskaan halveksi äitiäni. Kuulitko?"
Fred on 193-senttinen.
193. Hän kumartui ja sanoi:
"Et taida ymmärtää, kenelle puhut, poikaseni.
Voit mennä huoneeseesi ja miettiä sitä."
Sanoin näin, Caleb. "Joo, mutta muista, mitä sanoin.
Älä puhu äidilleni noin."
Menin huoneeseeni.
Arvaa, mitä tapahtui, Caleb?
Myöhemmin sinä iltana Fred sanoi:
"Olen pahoillani siitä, mitä sanoin. En koskaan halveksi äitiäsi."
"Et näe sitä enää koskaan."
Näetkö, mitä tarkoitin? Kävele isäsi luo ja röyhistä rintaasi.
Mene näin. "Mitä vittua sinä sanoit?"
"Mitä vittua?" Sano niin, Caleb.
"Mitä vittua sanoit äidille?"
Purista käsi nyrkkiin.
Tee se, Caleb. Tiedätkö, miksi? Koska äitisi on perässäsi ja kysyy:
"Sano nyt vittu se, mitä sanoit! Sano se pojallesi, mulkero. Sano se!"
Äitisi on aina tukenasi. Muista se.
Kaikki lapset, muistakaa se.
En puhu tytöille. En koskaan.
Tytöt, olette omillanne.
Minulla on erilainen asenne... Teinityttöjen kanssa on erilaista.
He vain... Jostain syystä he tekevät sen oikein.
Siskoni tekivät sen oikein. Minulla on Gemma-sisko.
Hän on yhä vastuussa Jo Koy Entertainmentista.
Hän pyörittää koko puljua.
Minulla ei ole mitään sanottavaa. He tekevät sen oikein.
Puhun pojille paskaa koko ajan. He näyttävät olevan aina samanlaisia.
Puhun siis vain teille.
Seuraavan kerran kun äitisi käskee siivoamaan huoneen, Caleb.
"Kuinka monta?"
Te kaikki äidit, kun lapsenne sanovat vastaan -
vaikkapa näin: "Väsyttää. Teen sen huomenna."
Vitut siitä.
Jokaisen äidin pitää kertoa lapsilleen, mitä te teitte.
Kertokaa se yksityiskohtaisesti.
Selkeästi ja kuvailevasti.
Lapsi sanoo: "Väsyttää, teen sen huomenna."
Te kerrotte, mitä te teitte.
"Teetkö sen huomenna? Väsyttääkö sinua?
Sanoinko niin lääkärille kun oli aika synnyttää?"
"Väsyttää. Teen sen huomenna."
"Ei. Annoin sinun repiä pilluni palasiksi."
Osa naisista miettii, että tuo oli liikaa.
Eikä ole. Se ei riitä.
En tiedä, mikä yhteiskunnassa vei sen supervoiman teiltä.
Jokaisen naisen pitäisi kehuskella sillä.
Olette ainoat, jotka pystytte siihen.
Mutta jostain syystä ette saa kehua sillä.
Teidän pitäisi sanoa niin. "Revit pilluni palasiksi."
Jos he eivät halua kuunnella, näyttäkää se joskus.
Näyttäkää se pillu. "Katso tätä. Katso, mitä vittua sinä teit."
Hän alkaa pestä ikkunoita.
Caleb, olin mukana.
Näin vaimoni sängyllä, ja hän oli synnyttämässä.
Muistan kaiken. Silitin hänen päätään,
ja yhtäkkiä tämä tyyppi putkahti jalkojen välistä.
Se ei ollut tuttu lääkäri.
Se oli joku muu mulkvisti. Hän vain putkahti ja sanoi:
"Meidän pitää tehdä viilto."
"Mitä? Keisarileikkausko?"
Hän sanoi: "Ei, jotain muuta."
Hän sanoi, että jotain muuta. Mietin, että miten...
"Onko toinenkin keisari?
Onko joku muu hallitsija, josta en tiedä?"
"Ei. Sitä ei voida tehdä.
Poikasi pää on liian iso.
Meidän on leikattava vagina.
Meidän pitää tehdä pieni viilto vaginaan."
Ja minä tein...
Niin minä tein.
Lääkäri sanoi: "Meidän pitää tehdä päätös!"
Minä sanoin: "Odota!"
"Tuossa oli paljon tietoa.
Sinä heitit sen tuosta vain, ja nyt häneltä leikataan pillu pois.
En tiennyt sitä. Kukaan ei näyttänyt sitä videolla.
Odota! Se on vitun vakava kysymys. Odota nyt!"
"Rakas!
Rakas!
Poikamme pää on liian iso.
Hän kuolee, elleivät he leikkaa vaginaasi.
Lääkärin pitää tietää, voiko hän leikata sen.
Muuten vauva kuolee.
Mitä haluat tehdä?"
Angie muuttui Hulk Hoganiksi WWE:stä.
Hän katsoi lääkäriä ja sanoi: "Leikkaa mun pillu nyt."
"Leikkaa se pillu ja revi se munapää ulos mun pillusta. Ou jee!"
Sitten minä tein...
Katsoin lääkäriä. Hänellä oli jo veitsi.
Se näytti enemmänkin metsästysveitseltä.
Hän tökkäsi sen pilluun.
Ja sitten poikani putosi.
Minä tein näin. Ja pyörryin.
Synnytyssalissa oli kolme ihmistä. Hänen äitinsä, minun äitini ja minä.
Kukaan ei välittänyt minusta paskaakaan.
Hoitaja antoi äidille hajusuolaa. Sain sitä ja heräsin.
"Nouse nyt, vittu. Poikasi on täällä."
Kaikki oli sumuista. Vaimon rinnan päällä oli jokin juttu.
"Juttu", koska se ei näyttänyt ihmiseltä.
Se oli kalpea, vihreä ja harmaa.
Veritäpliä joka puolella. Silmät olivat turvonneet kiinni.
Suu vain etsi jotain imettävää.
Pää oli pitkulainen.
Mietin: "Mikä vittu tuo on? Mitä helvettiä?"
"Kenen tuo on?"
Tiedätkö, mitä näin, Caleb? Kun näin poikani, arvaa, mitä näin.
Vatsassa oli putki. Tiesitkö sen?
Arvaa, missä loput siitä putkesta oli. Arvaa nyt.
Vaimoni pillussa!
Kuin poikani olisi iPhone, ja vaimon pillu olisi pistorasia.
Virta ei katkea. Akkua pitää vain ladata.
Katso äitiäsi!
Katso äitiäsi! Sinä teit sen hänelle. Kaksitoista vuotta sitten.
Mitäs lääkäri sanoi? "Loput pitää saada pois."
"Mitkä loput?"
Hän ponnisti, ja Gucci-laukku tuli pillusta.
Gucci-laukku tuli pillusta.
Minä tein näin. Pyörryin taas.
Sitten heräsin taas.
Lääkäri piti napanuoraa naamani edessä.
Hän antoi sakset. "Tuo poikasi maailmaan."
Yritin leikata, mutta se oli liian kovaa. Sanoin: "Se on liian kova."
"Ei se leikkaannu." Hän otti veitsen ja...
Veri lensi naamaani, ja tein näin. Pyörryin taas.
Luulin, että hän murhasi lapseni.
Uskotko, ettei se edes ollut pahin osuus, Caleb?
Haluatko kuulla pahimman osuuden? Niinkö?
Okei.
Kun heräsin,
lääkäri oli ompelemassa pillua takaisin kiinni.
Katso äitiäsi.
Teit sen hänen pillulleen.
Kaksitoista vuotta sitten. Se piti ommella.
Ei puudutusta. Keskiajan tapaan.
Niin siinä kävi, Caleb.
Niin kävi. Katso äitiäsi! Etkö halua siivota huonettasi?
Rakastan teitä. Kiitos paljon!
Brooklyn, New York! Annetaan vielä kerran aplodit -
Jo Koylle!
Rakastan teitä, Brooklyn. Kiitos.
Kiitos paljon.
Hyvää yötä!
Tekstitys: Minna Eronen