Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Drenge og piger, giv en stor hånd
til Sarah Silverman.
Hej.
Ih, tak.
Mange tak.
Jeg er glad for, at I er her.
Beklager metaldetektorerne.
Det er min skyld. Jeg...
...twittede noget, som fik visse folk
til at erklære, at de ville dræbe mig.
Og...
Beklager, at jeg opfordrede til militærkup.
Jeg vidste, det var urealistisk.
Som komiker nu må man tænke tingene igennem,
inden man deler dem på Twitter.
Hvad tror vi, vi er, præsidenter?
Det er ikke nødvendigt.
Men påskønnet.
Jeg er ikke så fin på den som menneske.
Går ikke...
Jeg har jo en heldragt på.
Jeg har venner, der elsker smykker, og jeg elsker dem.
Men jeg forstår ikke smykkers værdi.
Men når det er sagt, så elsker jeg et fint hotelværelse.
Jeg har brug for et karbad.
Jeg har nogen ting.
Jeg var lige på turne
og boede på nogle lækre hoteller.
Og jeg brokker mig ikke, for jeg er bange for at være
en brokkende jøde.
Det er jo en stereotyp.
Baseret på...
...fakta og mønstre.
Man deducerer fra de mønstre.
"Sælger du ud af din kultur, Sarah?"
Beklager.
"Grinede folk?" Ja. "Fint nok."
Men jeg ringede til receptionen.
Jeg sagde: "Alt er fantastisk."
"Tusind tak."
"Men jeg...
...bemærkede, at der lader til at være...
...sæd på..."
"Det er vist en dyne."
"Eller et tæppe."
"Og..."
"Der er også noget på natbordet."
"Og jeg bemærkede også, at der er sperm på mine patter."
"Undskyld."
"Hvis der er..."
"Jeg hader at klage."
"Hvis I kan give mig noget bedre...
...tager jeg imod det."
Kan I høre mig, når jeg taler sådan her?
Lydsystemet er godt.
Kan I høre mig, når jeg taler sådan?
Jeg fik fjernet hår med laser.
Og...
Klappede du lige af det?
Du tænkte: "Endelig."
Jeg fik fjernet hår med laser.
Jeg har udskudt det længe.
Jeg ønskede, at videnskaben skulle toppe.
Vi landede på Mars i august 2012.
Er I imponerede over, at jeg husker datoen?
Jeg siger...
...at vi landede på Mars i 2012.
Jeg ventede fire år til.
Og så slog jeg den bedste laser-hårfjerningsklinik op
i en radius af tre gader fra min lejlighed og tog derhen.
Den hedder LaserAway.
Og...
...det var ikke det, jeg...
Jeg var nok naiv og troede, at man kommer
og så fjerner de håret. Men det er en længere proces.
For hver sektion hår, der skal fjernes,
får man otte særskilte behandlinger
på hver...
Jeg fik én fra under navlen
og ned til gulvet.
Og så op til midten af min ryg.
Er det ikke skægt? Det er også løgn.
Jeg fik også ordnet armene.
Men...
Jeg kan ikke lyve for jer.
Det kan jeg ikke.
Nå, men man betaler på forhånd.
Og det giver totalt mening, når jeg tænker over det.
For... det gør bare så ondt.
Efter anden behandling tænker man: "Jeg betaler gerne 3.000 dollar
for aldrig at komme igen. Det er et røverkøb."
Det gør så ondt.
Og jeg synes, jeg har en høj smerte...
Jeg tror, de fleste kvinder har en høj smertetærskel.
Jeg er blevet slået i fjæset tre gange. Den historie tager vi en anden gang.
Men jeg...
Det er en anden slags smerte. Det er nerveenderne...
Nerveskader.
Man får stress-kugler, som man skal klemme.
Og når man lirker hænderne op,
er de blevet til pulveriserede pyramider.
Det gør så ondt.
Jeg sagde til mig selv: "Du er en voksen kvinde."
"Du har selv tjent pengene, du brænder af."
"Smid dem bare ud ad vinduet."
Da jeg gik tilbage til min bil efter den anden behandling...
Jeg husker præcist, hvad jeg tænkte,
da jeg gik tilbage til bilen:
"Du har lige gennemlevet et traume."
"Det var traumatisk."
Og lige da fik jeg en sms fra min kæreste,
som var i Guatemala med UNICEF.
Der stod...
Der stod: "Jeg har tilbragt formiddagen
sammen med en kvinde, der så sin søn blive myrdet."
Jeg skrev: "Skulle det være noget?"
"Jeg har lige..."
Jeg har det svært med perspektiv.
Jeg kan vel bare ikke lære det efterhånden.
Jeg gik rundt her i Los Angeles og dømte folk.
Ikke min bedste side, jeg er ikke stolt af det.
Men det skete.
Jeg tænkte: "I skide...
...smålige, snæversynede, materialistiske dåser."
"I fatter det ikke."
Med deres tasker til 1.500 dollar.
Det er en taske. Til bras.
Køb en rygsæk. Du er fjollet.
Jeg tænkte: "I fatter det ikke."
"Vi er åndende egoer, der opfører sig, som om vi ikke er støvkorn
på støvkorn på støvkorn, der drøner gennem verdensrummet."
"Vi er intet."
Og øjeblikket efter tænker jeg:
"Jeg vil på pengesedlerne."
Jeg mener det.
Jeg fortjener lidt... Mit ansigt skal være på pengene.
Jeg...
Mit menstruations-ansigt.
Sådan her.
Nej, mere stoisk, sådan her.
Jeg hørte lige min søsters latter.
Hun er død.
Nej, hun er her. Jeg laver bare sjov.
Jeg havde hund i mange år.
Han var min bedste ven.
Jeg talte altid med ham.
Når jeg var hjemme, talte jeg med ham.
Så døde han, og jeg holdt op med at tale til ham.
Det er logisk.
Eller er det? Er det nu også logisk?
Han er lige så meget en del af samtalen nu...
...i en kasse på mit skrivebord.
Jeg... Hør lige.
Jeg holdt op med at tale med mig selv, fordi hunden var væk.
Det er jo gak.
Nu har jeg en ny hund, Mary.
Jeg reddede hende.
Eller måske reddede hun mig.
Jeg ved ikke, hvad der lyder mindst møgfisse-agtigt. Jeg har hende.
Og hun er hele min verden.
Og... jeg elsker hende så højt.
Hun er mit et og alt.
Hun er ung og fuld af liv.
Hun er besat af at jagte egern.
Hun har lokket mig med på den.
Hun elsker at kramme, og vi leger.
Om aftenen ligger vi i ske.
Vi lader den lige ligge et øjeblik og spoler tilbage
til egern-joken. I comedy kaldes det en kasserings-joke.
Jeg vidste, I ville grine, da jeg sagde:
"Hun er besat af at jagte egern. Hun har lokket mig med på den."
Men det handler om at fortsætte til hoved-joken.
Det er en kasserings-joke.
Nu er den ødelagt, fordi jeg gik tilbage og talte om den.
Den er ødelagt.
Det er ikke længere en kasserings-joke.
Dette henvender sig nok til to personer,
men en kasserings-joke er sej
på samme måde som...
Jeg spiller basketball. Hvis man spiller
og laver en trepointscoring.
Og bagefter smiler man ikke.
Man løber tilbage til forsvaret.
Det er samme sejhed som en kasserings-joke. Godt.
Så... Seriøst?
Det griner folk aldrig af.
I behøver ikke trække det tilbage.
Grin videre.
Nå, men...
Sandheden er, at jeg er blevet vild med egern.
Nu skal I også være det.
Jeg mener det.
Bare vent.
Jeg lærte noget sjovt om egern...
...som jeg glæder mig til at dele.
Nu kommer det.
Egern...
...kan ikke finde 80 procent af de nødder, de gemmer.
Er det ikke vildt?
Er det ikke det bedste, I nogensinde har hørt?
For det første skal dyr ikke begå fejl.
For det andet...
Jeg indså noget, som...
Hold fast på kraniet, for nu eksploderer jeres hjerner faeme.
Det er sådan, træer bliver plantet.
Uden pis?
Sådan bliver træer plantet.
Gud, universet, naturen, eller hvad helvede
skabte denne angstplagede...
...paranoide junkie...
...som tror, alle vil stjæle dens agern.
Ingen vil have dine agern.
Ingen andre spiser agern.
Kun dig.
De gemmer dem alle vegne.
Og de er så pisseskæve på coke...
...at de kun kan finde to ud af ti.
Egern planter træer.
I Israel.
Okay, det fandt jeg på. Det er løgn.
Mary er altså min hund.
Og jeg elsker hende.
Hun vakte min interesse for egern.
Hun er ung og fuld af energi. Men...
...hun er døende...
...for sådan er det.
Måske er det om to uger, måske om 12 år.
Men sådan er det, og det plager mig.
Mit hjerte brister.
Jeg skulle ikke have fået en ny hund.
Det er for meget.
Jeg...
Døm mig ikke. Jeg får hende aflivet med det samme.
Det skal overstås.
Og til mit forsvar...
I det store perspektiv...
Om hun dør i morgen, når jeg afliver hende, hvad jeg gør...
...eller naturligt om 12 år,
så betyder det intet i det store perspektiv.
Det er nøjagtigt det samme.
Så jeg har ret.
Og jeg...
Og hun vil ikke dø forgæves, for jeg korsfæster hende.
Ej, hvor er det sødt.
Jeg nævnte ikke, at hun er lille og har lange ben.
Hendes ben gør naturligt sådan.
Og bare... Nå, jeg bliver nødt til at brække hendes arme.
Det bliver jeg.
Vil man være en legende, må man lide.
Tror I, Jesus var kendt, hvis han var blevet aflivet som et kæledyr?
Nej.
Jesus, Guds søn...
...døde for dine synder...
...i søvne, omgivet af sit yndlingslegetøj?
Latterligt.
Jeg... Okay.
Jeg giver efter
og fortæller en sand historie.
Den handler om en af mine søstre. Jeg har tre.
Den handler om en af dem.
Jeg siger ikke hvem, men...
Hun hedder Jodyne.
Jodyne gik på Boston Universitet.
Kender man Boston Universitet, ved man, at de deler badeværelser.
Det gør de fleste universiteter nu.
Men de har delte badeværelser på de delte kollegieværelser.
Som førsteårsstuderende blev Jodyne så fuld, som hun nogensinde har været,
som så mange rusere.
Hun vaklede tilbage til værelset, og det lykkedes hende at tage jeansene af.
Hun faldt i søvn i T-shirt og undertøj.
Et øjeblik senere begyndte værelset at snurre rundt.
Hun løb ud på badeværelset og kastede op.
Og hun kaster op.
Og mens hun kaster op, mærker hun,
at nogen trækker hendes trusser af.
Men hun kunne ikke stoppe det, fordi hun kastede så meget op.
Hun kaster mere og mere op, og trusserne trækkes længere ned.
Helt ned på gulvet.
Endelig er hun færdig med at kaste op
og drejer hovedet for at se, hvem det er.
Men hun kunne ikke se nogen.
For hun havde skidt i bukserne.
Det er en sand historie.
Jeg siger lige...
Det var en lettelsens latter.
Eller en befrielsens latter.
Jeg ved godt, jeg er jeres show.
Men forstå, I er også mit show.
I var så smukke.
I var så empatiske.
I var så bekymrede.
Man kunne høre en knappenål falde.
Det var så rart.
Jeg forstår.
I troede, hun ville blive voldtaget.
Det troede hun også.
Hun troede, at nu blev hun voldtaget.
Jeg har tænkt meget over det.
Det er måske et af de eneste tilfælde, hvor man kan se ned
på et par trusser...
...som...
...er fyldt med ens eget lort...
...og tænke: "Gudskelov."
"Du godeste."
"Bogstavelig talt, hurra."
Min søster kom på besøg.
Ikke hende, der skider i bukserne, men min ældste søster.
Men jeg er sikker på, at hun også gør det.
Hun er trods alt en Silverman.
Det her er min ældste søster, Susie.
Hun er rabbiner.
Hun bor i Jerusalem.
"Åh Gud, en gudløs komiker
og en troende Gud-person er søstre?"
"Hvordan mon det er," kan I sludre om i bilen.
Nå, Susie kom til byen.
Hun sagde: "Sarah, i morgen skal jeg mødes med min veninde Amber."
Hun fortalte mig alt om Amber:
"Amber er fantastisk."
"Hun er fra Etiopien."
"Hun drev et børnehjem helt alene der."
"Hun er en inspiration."
"Jeg skal møde hende klokken otte."
"Må vi mødes i din lejlighed?"
Jeg sagde: "Ja, selvfølgelig."
"Brug din nøgle. Jeg sover, men ja."
Hun glemte selvfølgelig sin nøgle dagen efter.
Hun bankede på, og jeg gik hen for at åbne.
Mine øjne var som limet sammen.
Jeg åbner døren, hun siger: "Sarah, dette er Amber."
Jeg sagde: "Dejligt at møde dig, Amber."
"Jeg har hørt om dig." Jeg tog hendes hånd.
Og hendes hånd var en krog.
Og...
Det er ikke så vigtigt, men for at male det,
begge hendes hænder var kroge.
Men... Jeg var nået for langt.
Jeg rystede den.
Jeg rystede hendes krog.
Og det var så falsk.
Hun havde sikkert påskønnet, hvis jeg sagde:
"Du har en krog. Jeg ved ikke, hvad man gør med den."
Så havde hun sagt: "Tak, fordi du er ærlig."
"Det er folk aldrig."
"Ryst den bare."
Så var vi blevet venner og havde haft indforståede jokes.
Sådan kører det i mit hoved.
Jeg rystede bare hendes krog, lidt som for at sige:
"Sådan føles en hånd."
"Farvel."
Gik tilbage og sov.
Og lod som om, det var en sjov drøm.
Men helt ærligt, rabbiner.
Hun fortalte mig mindst ni ting om Amber.
To af dem burde have været krogene, ikke? Jeg er ikke led her.
Som minimum.
"Hun har kroge som hænder."
"Hun er fantastisk."
"Hun bor i Etiopien."
"Hun drev et børnehjem alene..."
Det havde givet mening.
"Hun er klog, inspirerende."
"Og bare en påmindelse...
...hun har kroge."
Men ikke rabbineren Susie.
Hun ser ikke farve.
Hun ser ikke engang hænder.
Så fantastisk er hun.
Jeg er en...
Jeg er en meget seksuel person.
Man kan altid kende en seksuel person på,
at de nævner det, som en overgang
til næste del af deres standup-show.
Det er et tegn.
Men det er jeg...
Jeg ved, det er sejt at sige skøre ting under sex,
og... det har jeg prøvet.
Det fungerer ikke for mig, fordi...
Sandheden kommer i vejen.
Bare...
"Gud, hvor er din pik... Nej, det var en skygge."
Det, jeg gør er langt mere sindssygt.
Jeg siger skøre ting lige efter sex.
Når tingene er stilnet af.
Jeg kommer helt tæt på, afdæmpet.
"Hvad sker der mon, hvis jeg tager på hospitalet
og bliver testet for voldtægt?"
"Hvad tror du?"
"Tror du, de ville finde din sæd på og i mig?"
"Det tror jeg."
"Det gør jeg virkelig."
"Måske skal du kilde mig på ryggen til jeg falder i søvn."
"Lyder det godt, piksvin?"
Min kæreste er udlænding, så jeg gik helt tæt på
og sagde: "USA er nummer et."
"Nummer et i hvad?"
"Det er lige meget."
"Det er vigtigt for os at være nummer et."
"Sukkersyge blandt unge."
Hvad er etiketten...
Jeg ved ikke, om her er nogen Emma Gad-tilhængere.
Men vedrørende post samleje-kærtegn... Eller efter-sex-nus, hvis man er dum.
Hvad er...
Hvad er etiketten for, hvor jeg gør af mine
"hans røvhul"-fingre?
Ud til siden?
Eller under en pude?
Eller bare fjerne den?
Skær den helt af.
Det var det, der skete med Ambers hænder.
Jeg pjatter.
Helt ærligt.
Slap af.
Det var landminer, da hun var syv år.
Nogle gange kan jeg bare lide at afslutte en joke med en trist sandhed.
Tak, Jodyne.
Du er for vild, Sarah.
Vi giver vores døtre Barbie-dukker, så de har et billede af,
hvordan de bør se ud, når de bliver voksne, som ikke kan opnås.
Så de lærer, at de ikke er prut og en skid værd
og bør begå selvmord.
Det er bare så vigtigt.
Vi må lære dem det tidligt.
Jeg ved ikke...
...hvem der designer Barbie- eller Bratz-dukkerne
eller nogen af prostitutions-dukkerne.
Jeg ved ikke, hvem vi beskytter.
Hvori uanstændigheden består...
Tag Barbie.
Hendes ben er dobbelt så lange som resten af kroppen.
Hendes fødder står på tæer.
Hun kan kun gå i høje hæle.
Hun kan ikke gå i flade sko.
Når hun skider klokken tre om natten, har hun højhælede på.
For hun er en dame.
Hendes bryster... Godt.
Altså...
...hun har kun den store, fede, skinnende del af brysterne,
som fyre river den af til.
Vi må beskytte vores døtre...
...fra en livgivende brystvorte.
Det er for obskønt.
Ingen brystvorter.
Vores døtre må ikke se det, der nærer livet.
Kun den del, der kan ligge en stiv pik imellem.
Ingen kønshår.
Det er opnåeligt.
I har ret, publikum.
Tak, fordi I gør mig ærlig.
Det er vigtigt. Det er opnåeligt.
Det klæder ikke alle lige godt, men jo.
Alle ønsker sig Angelina Jolies læber.
Jeg praler ikke, men jeg har faktisk Angelina Jolies læber.
Det er ikke ren guld og grønne skove.
Mine er i mine underbukser, men...
Derfor kan jeg lide en fin...
...trimmet, men trekantet...
...nuanceret busk.
Det giver teknisk set ingen mening, men det lød flot.
Jeg...
Kunst reflekterer livet.
Okay? Og livet påvirker kunsten.
Og...
Men jeg føler ikke, at film afspejler livet for kvinder.
Det er snarere en mands projicering.
Det bliver lidt bedre, men selv i kunstneriske film,
hvor en kvinde onanerer,
ligger hun altid på ryggen. Drømmende og sexet.
Hun ligger aldrig på maven med døde øjne og hængende kæbe, sådan som det er.
Det er hårdt arbejde.
Vi lærer, hvad kærlighed er fra film og tv,
og det har ødelagt kærligheden for os.
Romantiske komedier og det pis, det har ødelagt kærlighed.
Vi lærer, at vi er ufuldstændige mennesker,
som skal finde den eneste ene, der kan gøre os hele.
Jeg lover jer, der er tusindvis,
som passer fint sammen med jer alle sammen.
Jeg vil ikke blive fuldendt...
Jeg arbejder hårdt hver dag for at blive et helt menneske.
Jeg vil ikke gøre jer hele. I skal ikke komme i hul tilstand.
I skal være... Ja, jeg sagde "komme i hul."
Endnu en ting, Barbie ikke har.
Det ville være et underligt feministisk synspunkt.
"Hvorfor har Barbie ikke et hul at komme i?"
"Hvad er det? Det er noget subjektivt."
"Det er noteret."
Jeg lavede en indsamling her for et par år siden
med min veninde Lizz Winsteads organisation, Lady Parts Justice.
Kig på den.
Det handlede i bund og grund
om retten til at vælge.
Det var udelukkende til kvinder i Texas.
På det tidspunkt blev alle abort-klinikker
i Texas lukket. Der var fem tilbage.
Siden da er det blevet værre, men...
Vi ønskede at rejse penge
til kvinder i Texas,
så de kunne hyre en barnepige,
mens de kører 12 timer for at få en abort.
Eller en billig mammografi eller en underlivsundersøgelse.
Vi lavede showet, og folk protesterede udenfor.
I ved, retten-til-livet-folk, kristne ekstremister og NPR-folk.
Nej, ikke NPR.
NRA.
Ikke helt de samme.
Helt anderledes indkøbstasker.
De stod og protesterede.
Jeg vil ikke svine dem til, for jeg er som dem.
Vi er det samme.
Jeg er produktet af min opvækst.
Jeg blev opdraget af frisindede, blødsødne demokratiske jøder,
og nu er jeg selv en. Jeg ville gerne tro,
at det er mit eget valg, men sådan er det næppe.
Jeg er produktet af min opvækst.
Og disse folks forældre elskede også dem.
De sagde: "Der er folk derude, som vil myrde børn."
Var det mig, ville jeg sige: "Vi må stoppe dem."
Og så havde jeg selv protesteret.
Så jeg gik ud og ville bare sige hej.
Og vise, at barnemordere også kan virke venlige.
Jeg sagde: "Hej. Er det ikke dejligt... Jeg ville bare sige hej,
og er det ikke skønt, at vi bor i et land, hvor jeg kan lave showet,
fordi jeg tror på det,
og du kan protestere mod det, fordi du tror på det,
og at vi kan være det samme sted i al fordragelighed?"
Og han sagde: "Du har fuldstændig ret."
Jeg pjatter. Han sagde: "Du havner i helvede!"
Jeg sagde: "Okay, rart at møde dig."
Men der var en niårig pige med en lille, lyserød cardigan.
Hun bar et skilt, der var dobbelt så stort som hende.
Og der stod: "Abort er blodigt mord."
Og "blodigt" var malet med dryppende, rød farve.
Da tænkte jeg for første gang: "Nå ja, de handler nok
i Michaels eller Blick's, og køber hobbyartikler."
Nok i Hobby Lobby.
Pigen sagde:
"Gud hader dig."
Jeg sagde: "Tror du virkelig Gud hader?"
"Ja, han hader dig."
Og... Jeg fortalte hende en pølle-vits.
Og hun stod...
Det bringer virkelig folk sammen.
Men hun har ret. Abort dræber... hele ens dag.
Det dræner en for liv.
Jeg ved godt, at de sidste to vitser ikke var kloge.
De har intet dybt budskab. De er ordspil.
Men jeg elsker dem, så højt som...
...mine egne aborterede fostre.
Den lader vi lige ligge. Tillykke, Texas.
Texas var næsten den tredje stat...
Indtil en dommer satte en stopper for det.
I bør vide det her. Jeg bebrejder jer ikke, at I ikke kender til den lov,
for vi har...
Den ene grusomhed efter den anden har væltet ned over os dagligt.
I vil tro det er løgn, men det passer.
Hvis man får en abort i de stater
eller taber barnet,
er det ens ansvar at betale for en begravelse
for fostervævet.
-Hvad? -Hvad?
Sindssygt.
Og afskyeligt.
Og jeg vil så gerne tale ved de begravelser.
"Han døde, som han levede."
Han var på størrelse med et sesamfrø og kunne ikke tænke.
Nu vender han tilbage til jorden...
...hvor han...
Bliver spist af en fårekylling, måske?
Nå, men indsamlingen...
Sagen er, den religiøse højrefløj ved, at den skal...
Ikke den religiøse højrefløj, vel regeringen nu.
Den ved, at ville være uoverkommeligt
at ignorere Roe v. Wade-sagen, og gøre abort ulovligt på én gang.
Så i stedet fjerner de lidt efter lidt.
De laver små, uoprigtige love, som er midler mod deres mål.
Såsom: "Godt, klinikken skal have nye gange,
som er 5,5 meter brede."
Så siger klinikkerne: "Vi kan ikke..."
"Vi har ikke... Det vil koste... Det har vi ikke råd til."
"Nå, jamen, så må I jo nok lukke, ikke?"
Det er ligesom Boss Hogg fra Dukes of Hazzard.
Han smadrer din bils forlygter og siger:
"Du kan vist ikke køre med den ødelagte forlygte."
Det er det samme.
Og krænkende...
...nedgørende love om abort, hvor kvinderne skal tænke over det.
"Tag hjem og tænk over det i tre dage."
"Jeg har vist tænkt over det, piknar."
Eller...
Krænkende ultralydsundersøgelser, hvor de skubber et kamera ind
og tvinger dig til at kigge på scanningen og se livet i din livmoder.
Og... Lad lige den ligge.
For her er et andet sjovt faktum, som I vil elske.
Det her passer. Videnskabsfolk har vidst det i snart to årtier.
Hvis man tror på videnskab.
At...
Her kommer det.
Sperm kan lugte.
Ja, jeg ved, at... Alle ved, at sperm lugter.
Men...
...spermceller... Bispens gipsgebis.
Fokusér, Sarah!
Det er din store aften.
Det er alvor.
Spermceller har en lugtesans.
De kan opfange lugte. Det passer.
I ved, hvad det betyder. Det betyder, at sperm er liv.
Og I ved jo, hvad det betyder.
Vi bliver nødt til at lovgive på lortet.
Vi må beskytte spædbørnene.
Jeg vil bare redde de ufødte børn.
Det er min eneste bekymring, og her er løsningen.
Næste gang, du vil rive den af i en sok
eller i afløbet, eller...
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg tror, at du foretrækker på maven.
Med det er lige meget.
Uanset hvordan du river den af,
fordømmer vi ikke.
Jeg havde ret, ikke?
Jeg har en sjette sans.
Gid, det var en superkraft, der kunne hjælpe verden.
Men...
Vi gør sådan her. Inden du river den af,
uanset hvordan...
Jeg har lyst til at fortsætte.
Du gør det uden hænder og voldpuler madrassen.
Du ligger helt fladt.
Blink én gang, hvis... Jeg vidste det!
I leger med. I er søde.
Tag dig sammen, Sarah.
Før du gør det, kommer du ned på klinikken.
Vi tager en lang, tynd...
En slags strikkepind med et GoPro-kamera på.
Det skal op i urinrøret, dit penishul.
Op, op. Forestil jer det.
Og så ned i testikelpungen.
Så henter vi ultralydsmaskinen,
og så kan du selv se
livet i dine nosser.
Jeg tror oprigtigt...
...at de fleste mænd mister lysten til at runke efter det.
Og det er smukt.
Showbiz er underlig.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg tænker på det nu.
Jeg var med i et afsnit for nogen år siden af The Good Wife.
Det er et advokatdrama.
Det var rigtig skægt.
Måske var det fordi jeg sad og fulgte optagelserne.
I nægter at tro, hvordan showbiz fungerer. Det er så langt ude.
Okay.
Lad mig se, om jeg kan forklare det.
Scenen er i et stort bestyrelseslokale, for det er et advokatdrama.
Der er flere figurer til stede.
De taler alle sammen og der sker en helvede masse.
Den første scene er et stort helperspektiv
med alle figurerne og det hele.
Det gør de et par gange. Så zoomer de ind
og optager tæt på, hvor man...
Man ser kun tre af figurerne.
I vores hoveder ser vi stadig hele rummet,
for vi har set det før.
Men når de optager det, er rummet der slet ikke.
Det er fyldt med
reflekterende plader, kameraer, lamper
og alt muligt andet lort.
Jeg kender ikke udtrykkene.
Kameramænd og alt det lort.
Christine Baranski siger:
"Papirerne skal ligge på mit skrivebord mandag."
Og hun er i nederdel og høje hæle.
Christine Baranski krummet sammen, fordi hun ikke kan flytte sig,
fordi der er så meget lort i vejen.
Men hun skal helt ned,
så hun ikke blokerer lyset i resten af scenen.
For de skuespillere, der stadig er med. Hun sidder sådan her.
Så gør Josh Charles sådan:
"Hun er utrolig. Vi ses på mandag."
Sådan er alt, hvad I ser.
Jeg bøvsede lige.
Jeg er et menneske.
For tre uger siden holdt jeg for rødt.
Nej, det lader vi lige ligge.
Da jeg var ti år, gik jeg til drama i New Hampshire.
De hører sammen.
For det første var dramalæreren led.
Jeg husker, at han sagde...
En af opgaverne var at tage ens yndlingssang med
og lave skuespil til den.
Og jeg tog min yndlingssang med...
"Don't Stop Believin'."
Undskyld.
Jeg troede, at vi skulle mime til den.
Så jeg gjorde sådan.
Han gik helt amok.
Jeg ville ønske, at jeg som tiårig kunne have tænkt:
"Ved I hvad? Han har nok nogle problemer."
"Det er hans."
Nej. Det kunne jeg ikke dengang.
Jeg troede bare, jeg var hæslig.
Med det var ikke min pointe.
Til den første dramatime sagde han:
"At agere er...
...at re-agere."
Jeg tænkte: "Hvad betyder det?"
"Re?"
Jeg vidste, "re" betød igen.
"Agere igen?"
Nå, men...
For tre uger siden holdt jeg for rødt.
Så skete det:
"Nå, reagere."
"Selvfølgelig."
"Nå, ja."
"Jeg er enig. At agere skuespil er at reagere."
"Det skulle du have sagt."
Forsinkede...
...erkendelser.
Det er temaet for denne del, når jeg laver min special.
Forsinkede... Forsinkede erkendelser.
Jeg skulle på lejrtur
hvert år siden jeg fyldte seks år.
Og det var frygteligt for mig,
for jeg var kronisk sengevæder, til jeg blev 15 år.
Det var et mareridt.
Jeg tillærte mig mange evner, såsom total afstandtagen.
At redde sengen med gennemblødte lagner, mens jeg stinker af pis
og lader som om det ikke er tilfældet.
Hvilken slags forældre sender en kronisk sengevæder på lejrtur?
De må være uhyrer. Nej.
De er ikke uhyrer.
Her er forklaringen.
Min far...
Hans far gav ham røvfuld hver dag.
I løbet af skoleåret blev han sendt på gojim.
På kostskole. Undskyld.
På kostskole.
Og på kostskolen
fik han røvfuld hver eneste dag
og blev kaldt en jødetamp,
for det var dengang...
...Amerika var storslået.
Og...
Og så... Godt.
Den var ret sjov.
Men om sommeren
kom han på lejrskole og blomstrede.
Han var en stjerne, var alt det, han gerne ville være.
Så forældre tænker...
Han tænkte: "Lejrtur er godt."
"Det vil præge hende. Hun vil elske det."
"For sådan var det for mig."
Så jeg skulle på lejr.
Som plaster på såret gav han mig vittighedsbøger.
For jeg elskede jokes.
Og måske ville jeg få nogle venner.
Jeg husker en sommer, da jeg var otte år,
for jeg havde lige lært at læse, da jeg var syv år.
I Vermont sagde en af tilskuerne: "Jeg var fire år."
Skidegodt for dig. Jeg var syv.
Jeg lærte at læse, da jeg var syv.
Jeg var otte, jeg glædede mig,
jeg havde bøger, jeg skulle læse.
Min far har ingen grænser.
Jeg ved ikke, om han kiggede i bøgerne eller ej.
Men det var "Smagløse Vittigheder," bind et og to.
Jeg husker den første vittighed på den første side.
Den fyldte et helt afsnit, men den genfortælles kort.
"Lille Rødhætte, bla, bla, bla."
Så siger den store stygge ulv: "Jeg spiser dig."
Og lille Rødhætte siger: "Spise?"
"Knepper folk ikke længere?"
Jeg tænkte: "Hvad betyder det?"
Da jeg var 30 år, indså jeg: "Herre Jemini."
"Hvor er det upassende."
Han var... Min far er ikke... Han har ingen grænser.
Han er ikke pass... Jeg...
Han behandlede os som kammerater.
Jeg husker engang, da jeg var helt lille,
og han og mor var på dobbeltdate.
Da han kom hjem, satte han sig i entréen.
Der stod en bænk.
Der sad jeg, og jeg spurgte, hvordan det gik.
Han sagde: "Det var sgu et mareridt."
"Vi skulle spise med Sterling'erne, men kun hr. Sterling mødte op."
"Fordi fru Sterling havde menstruation."
"Og når hun har det, kommer det ud som lever."
Det behøver jeg da ikke vide.
"Jeg er med, far."
"Jeg er fem år og det behøver jeg ikke engang vide."
Men min far...
Han trivedes på lejrtur.
De er stadig bedste venner.
Hans bedste venner er dem fra lejrturene.
Og han fylder snart 80 år, og de holder en genforeningsfest.
Han har et billede af dem alle sammen, da de blev lejrskoleledere.
Det er fantastisk. Det er fra 1953.
Jeg bad ham om at sende det til mig.
Han sendte det med en liste over, hvem alle er
og hvad de laver nu:
"Dette er Phil Holman. Han er dommer nu."
"Dette er Arnie Goldstein."
"Han ejer Martin's House of Cloth."
"Dette er Danny Gold."
"Danny Gold gav engang Punchy Kramer en mundguffer, mens alle så på."
"Dette er Cy Schwartz."
"Han arbejder på Clam King."
"Dette er bla, bla... Han bla, bla..."
"Dette er Morris Simon."
"Dette er Punchy Kramer."
"Dette er..."
Jeg sidder bare: "Indled eller afslut med det, far."
Han har ingen føling.
Han tog på lejr, lige indtil han blev lejrleder.
Man tænker på dem som voksne.
Men de er 16-årige unger.
Han skulle udfylde en formular for hver lejrdeltager
hver uge.
Der stod ting som: "Opfører han sig pænt?"
"Sover han? Børster han sine tænder?"
"Går han på toilettet?"
Og under det, stod der: "B/H."
Min far vidste ikke, hvad det betød.
Men han var for flov til at spørge nogen.
Så han brugte logik og tænkte: "Okay."
"Det står efter toilet, så det må betyde
'blød eller hård.'"
Så i en hel sommer...
...skulle min fars deltagere komme hen til ham...
...efter at have lavet bæ.
Så han kunne kigge på det.
Og foretage et skøn af...
...om det var blødt eller hårdt.
Det er jeg så vild med.
Det betyder, at der er en generation af gamle mænd i terapi.
Som siger:
"Jo, jeg havde faktisk en lejrleder, der var besat af min bæ."
"Er det...?"
Du blev misbrugt.
Det betød "Brev hjem."
Men godt, han ikke spurgte.
Det havde været så pinligt.
Mine forældre blev skilt, da jeg var syv år.
Min mor genoptog uni-studierne og tog en uddannelse.
Og mine søstre var ældre.
Så jeg blev passet af nonner.
Jeg kom på et... Det var vel et kloster.
Men det lignede et...
En slags victoriansk hus med nonner.
De havde dagpleje.
Jeg har siden mødt fantastiske nonner.
Ikke disse. De var nogen møgfisser.
Det var de virkelig.
De slog os.
Jeg var aldrig blevet slået før.
Jeg var så bange for dem.
Hvis vi ikke sov middagslur på vores små måtter,
så slog de os.
Og til frokost gik vi ud i skoven, for det var i New Hampshire.
De gav os sandwich med jordnøddesmør og syltetøj.
Og hvis ikke vi spiste helt op, slog de os.
Jeg elskede jordnøddesmør og syltetøj.
Men det her var anderledes. Det her var jordnøddesmør og marmelade.
Og det er...
Jeg kendte ikke til det.
Det er anderledes.
Der er små klumper i.
Men spiste vi ikke det hele, slog de os.
Jeg var så bange...
Da vidste jeg ikke, at jeg kunne klare tæv.
Og jeg... Okay, vent.
Det lader vi lige ligge.
Lad det ligge, mens jeg fortæller noget.
Det er menneskelig adfærd at fortælle rad-- Rædselshistorier.
Rædselshistorier.
Rædsels-historier.
Rædsel.
Rædselshistorier. Vi fortæller...
Jeg sagde det for mange gange.
Vi fortæller os selv rædselshistorier.
Det er menneskeligt.
Som når vi siger: "Jeg skal passere revnen i jorden,
inden bilen passerer mig, ellers dør jeg."
Det er ikke bare en selv. Det er alle.
Det gør alle.
Min terapeut siger, at det er et forsøg på at håndtere døden.
Jeg spiste altså en sandwich med jordnøddesmør og marmelade.
Og jeg fortalte mig selv rædselshistorier.
Og rædselshistorien var:
"Den marmelade er nonnernes menstruationsblod."
Men jeg skulle spise det hele. Jeg ville ikke få tæsk.
Jeg spiste sådan.
Jeg slugte den. Jeg ved ikke, hvad...
...der fik mig til at tænke...
...at marmelade indeholdt leveragtige klumper.
Godt, nu forsøger jeg at fortælle denne historie.
Jeg døde næsten i sommer.
Det gjorde jeg virkelig.
Jeg var på turne.
Havde vildt ondt i halsen.
Tænkte ikke over det.
Det blev til en forkølelse.
Da jeg så kom hjem, skete det igen.
Jeg tænkte: "Jeg tager til lægen nu."
Det gør jeg ellers aldrig.
Så jeg tog til lægen.
Og jeg skulle vente længe.
Og jeg overvejede at skride igen, men jeg blev.
Lægen kiggede i min hals og sagde:
"Vi tager på skadestuen nu."
Der sad en byld øverst
i mit luftrør, som man trækker vejret med.
Enten ville bylden vokse en millimeter mere
og stoppe min vejrtrækning, så jeg ville dø.
Eller også ville den eksplodere.
Og den er fyldt med gift, så det ville dræbe mig.
Bare rolig. Det er sjældent. Det sker ikke for dig.
Medmindre det gør, vel.
Men...
Jeg skulle altså indlægges.
De gav mig noget ana...
En slags stoffer,
så jeg slappede af inden operationen.
Og jeg vidste ikke,
at de fortalte min veninde Amy og min kæreste Michael:
"Operationen er meget farlig."
"Hun overlever muligvis ikke."
"Den er meget risikabel."
Men jeg havde det fint.
Jeg sagde: "Jeg er ikke høj nok."
Jeg klagede over, at jeg ikke var høj nok.
Jeg ved nøjagtigt, hvad der skete, for Amy var så smagløs,
at hun optog det hele.
Så...
Man ser mig sige: "Jeg er ikke høj nok."
De mente, jeg havde fået nok.
Så beviste jeg, at jeg ikke var høj nok
ved at forklare Brexit.
Det var meget nuanceret, og jeg havde meninger.
Det var perfekt.
Man kan høre anæstesi-lægen sige:
"Hun har jo ret."
Og...
Så ser man, at de triller mig ud.
Michael og Amy måtte ikke komme med
gennem operationsdørene.
Da jeg trillede ud, sagde jeg til Michael... Det er noget, vi gør,
hvis elevatordørene lukker:
"Jeg vil have et åbent forhold." Og så...
Det sidste man ser på optagelsen, er mig, der kigger ind i kameraet
og siger: "Spil det i slowmotion på min dødsoptagelse."
Så...
Jeg fik operationen.
Og jeg overlevede. Og...
Men det var en hård uge,
for jeg har åbenbart lavt blodtryk.
Så de kunne ikke lægge mig i fuld narkose.
Så jeg måtte...
Da operationen var overstået, lagde de et rør i min hals.
Og det er vores natur, hvis man er vågen,
at ville fjerne noget fra sin hals,
så de måtte binde mine hænder fast.
Så hver gang jeg vågnede,
ville jeg flå røret ud af min hals.
Og jeg så, at mine hænder var bundet.
Og jeg tænkte, hvad alle ville tænke
i den situation: "Jeg er blevet fanget af IS."
Det var så uhyggeligt.
Så kom der en sygeplejerske og sagde:
"Alt er fint, søde. Du blev opereret."
"De må binde dine hænder..." Og så forstod jeg.
Så faldt jeg i søvn. Og et øjeblik senere vågnede jeg.
Og det hele gentog sig.
Det var så skræmmende.
Et rent mareridt. Jeg husker ikke...
Jeg var vågen, men jeg husker ikke noget.
Og der var nogle sjove episoder.
For eksempel...
Det kløede helt vildt.
Medicinen fik det til at klø.
Men mine hænder var bundet.
Mine søstre bad sygeplejerskerne
frigøre en hånd, så jeg kunne klø mig.
Endelig gjorde de det.
Og det var...
Det kløede lige ved siden af min skede.
Og det føltes... Det var sådan en lettelse.
Min ven John stod i hjørnet.
Jeg husker ikke det her, de fortalte mig det.
Jeg trak min hånd ud.
Og serverede den for John.
En anden gang var mine hænder bundet.
At jeg serverede den?
Han stod...
I mit sind. Jeg husker det ikke.
En anden gang...
Det siger folk. ...var en sygeplejerske der.
Selv om jeg hverken kunne bruge munden eller hænderne,
fik jeg signaleret, at det var et nødstilfælde.
Jeg måtte sige noget. De havde givet mig pen og papir.
Jeg skriver, og det er vildt vigtigt.
Endelig er jeg færdig og viser det til hende.
Hun læser der, og der står: "Bor du sammen med din mor?"
Og en tegning af en pik.
Og, altså...
Det beviser, at når ens bevidsthed er ude af billedet,
er det bare rendyrket komiske guldkorn.
Nu er vi nået til "dénouementet."
Støjer du, fordi du er imponeret over, at jeg kender det ord?
Tak.
Du har været tilpas støjende.
Det var så lidt.
Næste gang du vil heppe på mig,
kan du gøre sådan her.
Godt, "dénouementet."
Var udtalen rigtig?
Nu må vi have en optagelse af, at du gør sådan.
Ja, fordi vi er her.
"Jesus kommer tilbage."
Nå, "på min bag." Det er det, der står.
Det var vand. Han forvandlede det til sperm.
Det er bare så smart.
Jeg ved ikke, om Gud findes.
Jeg kan ikke forestille mig det.
Men jeg ved det ikke.
Det gør I heller ikke.
Men hvis Gud findes, har han det
fint med mord,
og sultende børn og spinning.
Alle livets vederstyggeligheder.
Jeg går til... Spinning er fint nok,
hvis man gerne vil slås i skeden 70 gange i minuttet.
Med et hav...
Tak, Steve Agee.
Med et hav af hvide folk, der synger "n-ordet" så entusiastisk.
Det skyldes, at de spiller hiphop derinde.
Behøvede jeg sige det? Ih, altså.
Tænkte I: "Er det dét, de laver derinde?"
"Kan jeg tabe mig sådan?" Ja.
Jeg føler...
Jeg føler mig som en bedrager, fordi jeg taler
om Gud, Jesus og den slags.
Og jeg skammer mig over det, men jeg indrømmer det.
Jeg har ikke læst Bibelen.
Jeg har forsøgt.
Til mit forsvar, den er ulæselig.
Den er så kedelig.
Den er så kompakt.
Men ikke så dyb, som den gerne vil være.
Som et elendigt udkast til et afsnit af Game of Thrones.
Hvornår vender Game of Thrones tilbage?
-Ikke før-- -Juni.
April?
-Juni. -Juni?
Det har lige været juni.
Ih, altså.
Jeg elsker det.
Det er ikke perfekt.
Alle går i 400 kilo rustning.
Men ikke noget her.
Her kan de trække vejret.
Hvad er den hyppigste dødsårsag i Game of Thrones-tidsalderen?
Stik i halsen.
Afhuggede hoveder.
Overskårne halse.
Der er altså en smed i den fiktive fortid, som bør blive fyret.
Appen, som jeg bruger til Twitter...
Jeg lød lige så gammel.
Appen, som jeg bruger til Twitter
kan planlægge tweets.
Det er godt, for nogle gange tænker jeg på flere.
I skal ikke forkæles.
De skal fordeles.
For mange år siden nu, da Twitter begyndte,
planlagde jeg et tweet.
Jeg planlagde det til klokken 20:05 Stillehavstid.
Hvorfor husker jeg det?
Fordi klokken 20:00...
...fangede og dræbte vi Osama bin Laden.
Twitter var rødglødende.
Klokken 20:05...
...twittede jeg:
"Hvorfor er min køters pøller kolde?"
Lad mig lige minde jer om, at jeg havde planlagt det.
Så godt mente jeg det var.
Jeg har det lidt som Peter Sellers i Velkommen, Mr. Chance.
Folk tillægger mig mere dybde, end jeg egentlig har.
Der er nok folk, der så mit tweet og tænkte:
"Ja. Det var koldt, men stodderen skulle bare pølles."
Godt, jeg slutter sådan her.
Jeg antager, at dette er en gudløs forsamling.
Jeg har været på turne, og jeg kan godt lide at spørge, om der er...
Nu føler jeg mig som en bølle, fordi det er.
I resten af landet
er jeg den eneste gudløse,
og jeg føler mig som et røvhul.
Er der nogen her, der tror på Gud?
Ikke: "Jeg tror, der er et eller andet." En organiseret religion.
Kristne, muslimer, jøder...
Man har fem sekunder, hvis det er jer.
Nej, vel?
Seriøst?
Kan du komme tættere på mig?
Kom op til scenen.
Hvad er din religion?
Jeg er nok kristen.
Er du nok kristen?
Jeg kunne bruge mange forskellige ord.
Jeg er protestant.
Jeg vil nok kalde mig lutheraner.
Godt.
Okay.
Hvad hedder du?
-Troy. -Hej, Troy.
-Hej. -Tak, fordi du gør det.
Det er modigt.
Vi er i Los Angeles. Her er ret gudløst.
Jeg tiltrækker de gudløse.
Du må ikke føle, at jeg mobber dig.
Det er fint nok. Jeg valgte selv at række hånden op.
Hvad hed du igen? Troy?
-Troy. -Okay, det er skægt.
Godt, Troy.
Jeg glæder mig til at spørge.
Jeg er så glad for, at her er en Gud-person.
Godt, du er kristen.
-Ja. -Protestantagtig.
Dette er et spørgsmål...
...som jeg mener burde være et af de store.
Godt.
Ja eller nej.
Ville du lade Gud sperme i munden på dig?
-Nej. -Nej?
-Nej. -Godt, sæt dig tilbage.
Nej, altså.
Mange tak.
Tak, Troy.
Nej. Det er utroligt.
Men ikke ualmindeligt.
Det er ikke et ualmindeligt svar.
Jeg vil mene, at svaret må være "ja."
Jeg har været på turne i hele landet,
og mindst 80 procent af mændene siger nej, ligesom Troy.
Så tillykke med, at du ikke er unik.
Men dog tager fejl, vil jeg mene.
Det er enormt småligt.
Hidtil har Troy sagt: "Gud?"
"Jeg ved godt, at der er AIDS og voldtægt
og hungersnød og folkemord og mord."
"Men jeg ved, at du har en plan, så jeg sluger det hele."
"Medmindre det er sperm."
"Så er jeg ikke med."
Det er da småligt.
Gud bad Abraham dræbe sin søn.
Ved I, hvad Abraham sagde?
"Bare fjong. Chip!"
"Kom herned!"
Nej, jeg har ikke læst Bibelen, men alle ved, at Abrahams søn hed Chip.
Og Abraham ville myrde sin søn.
Og lige inden han gjorde det, sagde Gud: "Det var for sjov!"
"Må jeg sperme dig i munden?"
Abraham siger: "Er det også en test af min tro?"
Gud siger: "Helt sikkert. Ja."
Og Gud kom i Abrahams...
Nu bliver det til fan-litteratur. Men Gud kom i Abrahams mund.
Og Abraham sagde:
"Wow, jeg havde troet, at du ville stoppe i sidste øjeblik,
ligesom med mordet på min..."
Det ville nok lyde mere som: "'ige'om 'ed 'ordet 'å 'in 'øn."
Og Gud siger: "Mine veje er uransagelige."
Mange tak skal I have.
-Okay. -Jeg er knivskarp.
-Sådan. -Men de gav mig noget intravenøst.
Og det føles, som om jeg måske
bliver høj.
Bliver jeg høj?
Det føles som...
Så vildt er det heller ikke.
Det er ikke særlig intenst.
Jeg kunne godt...
Jeg kunne godt tage en politisk debat.
Fortæl mig om Brexit.
Brexit er de samme folk, som...
...kalder deres børn Bentley,
fordi de synes, det er stilfuldt.
Det er de folk, der stemte for Brexit.
Helt uvidende og uskyldige.
De tror, det er i deres interesse.
De stemmer mod deres egne interesser.
EU giver dem ting, som forbedrer deres liv.
Det har de lige væltet.
De regner med NHS-sygesikringen, men det var humbug.
Du ved.
Hvad kan man gøre? Der er mange Bentleyer derude.
Og mange Mercedeser og Porscher.
Og de bliver strippere.
Men nogle af dem kan blive højesteretsdommere.
Og jeg har håb.
Jeg tror på mennesker.
Vi lytter alle til de samme...
Til forskellige sæt løgne.
Måske skulle du...
-Hun giver mening. -Skal hun have mere?
Ja. Jeg er ikke særlig høj.
Nej, det er rigtigt.
Du er perfekt.
Hvis folk blev talt til...
-Sådan er hun altid. -...af folk uden dagsordner
og kan træffe en ærlig beslutning
baseret på, hvad de mener er bedst for dem selv og landet,
ville det være en stor succes.
Ja, ikke?
Men det har vi desværre ikke.
Jeg er slet ikke høj.
Det her er nogle lortestoffer.
Nå...
De triller mig ind på skadestuen
og bedøver mig i et par dage med et rør i halsen.
Det er en ny diæt.
Forventede du det, da du vågnede i morges?
Nej, det gjorde jeg ikke.
-Okay. -Farvel. Jeg elsker jer begge så højt.
-Jeg elsker dig. -Vi ses.
-Vi ses bagefter. -Jeg vil have et åbent forhold, Michael.
Dumme dig.
Vi elsker dig.
Elsker dig. Hej.
Spil det i slowmotion på min dødsoptagelse.
Tekster af: Asger Folmann